closestranger_web_spreed
Transcription
closestranger_web_spreed
Pa žink svetimšalį Close Stranger „Pažink svetimšalį: savitarpio pažinimo skatinimas tarp Gdansko, Kaliningrado ir Klaipėdos gyventojų per šiuolaikinės kultūros ir meno mainus“ “Close Stranger: promoting mutual understanding between population of Gdansk, Kaliningrad and Klaipeda through facilitation of exchange in the field of contemporary arts and culture“ Programą iš dalies finansuoja Europos Sąjunga Programme is co-financed by the European Union 1 Pa žink svetimšalį Close Stranger 2 1 UDK 73/76(064) Pa464 Projektas / Project „Pažink svetimšalį: savitarpio pažinimo skatinimas Gdansko, Kaliningrado ir Klaipėdos gyventojų tarpe per šiuolaikinės kultūros ir meno mainus“ “Close Stranger: promoting mutual understanding between population of Gdansk, Kaliningrad and Klaipeda through facilitation of exchange in the field of contemporary arts and culture” Organizatoriai / Organizers Nacionalinio šiuolaikinio meno centras Kaliningrado filialas, Rusija / The Baltic Branch of the National Centre for Contemporary Arts, Kaliningrad, Russia Šiuolaikinio meno centras Laznia, Gdansk, Lenkija / The Łaźnia Centre for Contemporary Art, Gdansk, Poland T U RIN Y S Klaipėdos kultūrų komunikacijų centras / Klaipėda Culture Communication Centre, Lithuania C ONTENTS Parodos „Pažink svetimšalį“ katalogas / Catalogue of “Close Stranger” Exibition Parodos vietos ir laikas / Venues & duration of the Exhibition: Klaipėdos kultūrų komunikacijų centras, Lietuva / Klaipėda Culture Communication Centre, Lithuania 25 04 2014–29 05 2014 Pažink svetimšalį Close Stranger Nacionalinio šiuolaikinio meno centras Kaliningrado filialas, Rusija / The Baltic Branch of the National Centre for Contemporary Arts, Kaliningrad, Russia 06 06 2014–07 07 2014 Jurga Barilaitė Olegas Bliabliasas Aleksejus Čebykinas Angelika Fojtuch Laura Garbštienė Artur Gogołkiewicz Nerijus Jankauskas Aleksandras Liubinas Jegoras Lučševas Jacek Niegoda Agata Nowosielska Remigijus Treigys Jurijus Vasiljevas Marta Vosyliūtė Piotr Wyrzykowski Julita Wójcik Laura Zala Šiuolaikinio meno centras Laznia, Gdanskas, Lenkija / The Łaźnia Centre for Contemporary Art, Gdansk, Poland 08 08 2014–07 09 2014 Rėmėjas / Sponsor Lietuvos kultūros taryba The Lithuanian Council for Culture Tekstų autoriai / Contributors: Elena Tsvetaeva, Agnieszka Wołodźko Tekstų vertėjai / Translators: Aleksandra Fomina, Yekaterina Shamova, Trofim Popov, Andrey Efits, Aleksandra Szkudłapska Tekstų redaktoriai / Editors: Aleksandra Fomina, Valerija Lebedeva, Yulia Bardun, Irina Chesnokova, Agnieszka Wolodźko Fotografijos / Photo by: Algirdas Kubaitis, Hauke Schmidt. Evgeniy Umanskij, kūrinių autoriai / authors of arworks Katalogo leidėjas / Publisher Klaipėdos kultūrų komunikacijų centras / Klaipėda Culture Communication Centre www.kkkc.lt Katalogo dizainas / Design by: Darius Petreikis www.mamaika.lt © Elena Tsvetaeva, 2014 © Agnieszka Wołodźko, 2014 © Nacionalinio šiuolaikinio meno centras Kaliningrado filialas, Rusija / The Baltic Branch of the National Centre for Contemporary Arts, Kaliningrad, Russia, 2014 © Šiuolaikinio meno centras Laznia, Gdansk, Lenkija / The Łaźnia Centre for Contemporary Art, Gdansk, Poland, 2014 © Klaipėdos kultūrų komunikacijų centras / Klaipėda Culture Communication Centre, Lithuania, 2014 ISBN 978-9986-588-44-3 2 3 6 7 10 16 20 26 30 34 38 48 52 62 68 74 80 86 94 98 106 Projekto paroda „Pažink svetimšalį“/ Project exhibition “Close Stranger” KKKC, Klaipėdoje / KCCC, Klaipėda 4 5 Projekto paroda „Pažink svetimšalį“/ Project exhibition “Close Stranger” VŠMC BF, Kaliningrade / BB NCCA, Kaliningrad Projekto paroda „Pažink svetimšalį“/ Project exhibition “Close Stranger” KKKC, Klaipėdoje / KCCC, Klaipėda 6 7 Projekto paroda „Pažink svetimšalį“/ Project exhibition “Close Stranger” KKKC, Klaipėdoje / KCCC, Klaipėda 8 9 Pa žink svetimšalį Close Stranger LT Visuomeninį ir socialinį gyvenimą didžiąja dalimi lemia tai, kaip skirstome žmones į „mūsiškius” ir „juos”. Šis skirstymas yra vienas iš universaliųjų žmonijos kultūros bruožų: jis egzistavo ir hierarchinėse visuomenėse bei tarp skirtingų kultūrų tolimoje praeityje, egzistuoja ir šiandienos globalizuotoje visuomenėje bei kultūroje. Tikriausiai jis egzistuos visada, kadangi, pasak sociologų, žmogiškosios tapatybės kūrimas, inter alia, priklauso nuo to, kaip įtraukiame į savo grupę tuos, kurie yra „tokie pat, kaip mes”, ir į ją neįsileidžiame tų, kurie „ne tokie, kaip mes”. Toks yra universalus žmogiškosios prigimties bruožas, kuriam neturi įtakos nei laikas, nei vieta. Šiuo atžvilgiu, ir įtraukimas, ir neįsileidimas yra teigiami reiškiniai, kadangi turi įgalinančios įtakos visai grupei: grupei reikalingas „kitas”, „svetimas”, kad galėtų pažiūrėti į jį/ją tarsi į veidrodį ir pamatyti pačią save. Visi gyvename kaimyninėse šalyse, kurias sieja bendri istoriniai, kultūriniai ir politiniai saitai: iki 1945 m. tokie saitai buvo buvusios Rytų Prūsijos žemės, taip pat Kaliningrado sritis ir Lietuva iki XX amžiaus 10-ojo dešimtmečio pabaigos buvo SSRS dalys, o Lenkijos Liaudies Respublika ir SSRS iki XX amžiaus pabaigos buvo Varšuvos sutarties narės. Tačiau, kaip rodo istorija, nei tai, kad buvome tos pačios valstybės dalimis, nei tai, kad buvome ir esame kaimynai, nepadarė jokios reikšmingesnės įtakos neįvykusiam mūsų draugiškų santykių atkūrimui, juo labiau, kad šiuos dar intensyviau „šaldė” ideologinės sienos, naikinančios kiekvienos iš tautų individualumą ir kultūrą. Įvykus politinėms permainoms, mūsų kontaktai politiniu lygmeniu vis dėlto paliko didžiulę pažinimo „skylę”, kurios niekas nepajėgė užpildyti, nepaisant to, kad geografiškai esame artimi vieni kitiems ir turime bendros istorinės bei kultūrinės patirties. Šio projekto tikslas yra iškilti anapus sunkumų, kartais ištinkančių mūsų istorinius santykius, ir išnaudoti mūsų pranašumus menų bei kultūros, su kuriais dirbame kasdien, srityse. Kita vertus, kai turime kitą kaip savotišką „rikošetą”, reikalinga reakcijai įvykti, pasekmės gali būti ir neigiamos tuomet, kai į „kitą” ar „svetimą” žvelgiama kaip į „priešą”. Laimei, kaip pastebi Zygmuntas Baumanas, santykis tarp „mūsų” ir „jų” gali būti ne tik antagonistiškas, t. y. priešiškas, bet taip pat gali būti pagrįstas savitarpiškumu arba tarpusavio sąveika. Kai suvokiame, kad „jie” turi tam tikrų įgūdžių, kurių patys neturime (ir atvirkščiai), toks apsikeitimas paslaugomis gali būti naudingas ir atnešti pelno abiems pusėms. Atrodo, kad šiuolaikinis pasaulis yra ta terpė, kurioje vykdomas sklandus ir ramus požiūrių, vertybių, gyvensenų, strategijų bei technologinių procesų ir atlikimo metodikų perdavimas, sukuriantis iliuziją, kad iš tikrųjų visi esame vienodi, tik šiek tiek skiriamės vienas nuo kito. Norėtume panaudoti šią „vienodų, bet šiek tiek skirtingų” sąvoką kaip pagrindą mūsų projekto pagrindinei idėjai: kuo labiau skiriamės tarpusavyje, tuo patrauklesni esame vieni kitiems. 2013 m. pradžioje mes, partneriai iš Kaliningrado, Gdansko ir Klaipėdos, pradėjome bendrą projektą, kuriame dirbsime kartu dvejus metus. Naudodami reikšminį susidūrimą tarp „savo” ir „svetimo”, mėginsime tirti ir interpretuoti tikrus ar primestus prietarus, stereotipus ir prieštaravimus, „gyvenančius” mūsų teritorijos rajone, taip pat mėginsime surasti tuos „bendrumus”, dėl kurių tampame tikrai artimi ir įdomūs vieni kitiems, susaistyti draugiškų santykių ir abipusės simpatijos. Rusų, lenkų ir lietuvių kuratoriai, menininkai, meno kritikai, rašytojai, žurnalistai bei kiti specialistai mėgino ir tebemėgina „prisikasti“ prie tris šalis vienijančio ir skaldančio mitinio dvilypumo esmės. Ar esame artimi, ar svetimi vieni kitiems? Ir kokie yra mūsų atsakymai į klausimą „Ką iš tiesų žinome vieni apie kitus?” EN Parodos „Pažink svetimšalį” tikslas yra padėti mums nutiesti stiprias bendravimo gijas tarp mūsų miestų ir šalių. Šios gijos atsirado procesui vykstant. 2013 m. menininkai iš Kaliningrado, Klaipėdos ir Gdansko nuvyko gyventi į menininkų rezidencijas miestuosepartneriuose. Kaip šių apsilankymų rezultatą menininkai sukūrė meno projektus, komentuojančius rezidencijose įgytus įspūdžius. Šios parodos turinys leidžia mums naujai pažvelgti į dabartinius santykius tarp Rusijos, Lietuvos ir Lenkijos. Elena Tsvetaeva Agnieszka Wołodźko 10 10 Social life is largely determined by the way we make the division into “us” and “them.” This division is one of the universal features of human culture – it existed in the past in hierarchical societies and between different cultures; it is also present today – in globalized society and culture. It will always exist, regardless of time and place, because, as sociologists say, building human identity depends, inter alia, on including in our own group those who are “like us” and excluding those who are “different from us”. In this sense, exclusion and inclusion have a positive character, because they have an empowering impact on the group – the “other”, “the alien” is required in order to look at himself as in the mirror, to see yourself in it. of the 1990s; the People’s Republic of Poland and the USSR were members of the Warsaw Pact). But as history shows, being part of one and the same country or neighbours did not contribute very much to our rapprochement, and this lack of affinity was intensified all the more by the ideological borders abolishing the individuality and culture of each nation. After the political changeover, contacts at a cultural level left a big cognitive hole which remains unfilled in spite of our geographical proximity and common historical and cultural experience. The aims of the project are to rise beyond the difficulties that sometimes occur in our historical relationships and to take advantage of the arts and culture with which we work every day. On the other hand, their effects, as a rebound, may be partly negative, as long as the “other”, the “alien”, is seen as “the enemy”. Fortunately, as Zygmunt Bauman writes, the relationship between “us” and “them” may have not just an antagonistic nature, but can also be based on reciprocity. When we realize that “they” have skills that we lack (and vice versa), the mutual exchange of services can bring benefits to both parties. It seems that the modern world is the medium through which views, values, ways of life, strategies and procedures are transmitted smoothly, creating the illusion that we are all the same; just a little different. From this “the same but a little different” we wanted to construct the guiding idea of our project: that the more we are different, the more attractive we are to each other. The exhibition Close Stranger is to help us form a solid bond of communication between our cities and countries. It arose through a process. In 2013 artists from Kaliningrad, Klaipeda and Gdansk went for residencies to the partner cities. As a result of those visits, art projects were created, constituting their comments on their collected impressions. Thanks to this, the content of this exhibition makes it possible to take a fresh look at contemporary relationships between Russia, Lithuania and Poland. Elena Tsvetaeva Agnieszka Wołodźko It is the beginning of 2013 we, partners from Kaliningrad, Gdańsk and Klaipeda, launched a joint project, to work on it together over a two-year period. By using a meaningful clash between the notions of “our” and “alien”, we tried to explore and interpret the natural or imposed prejudices, stereotypes and contradictions that inhabit our territorial neighbourhood, as well as attempting to find the “common” that makes us truly close and interesting, bound by amity and sympathy. Russian, Polish and Lithuanian curators and artists tried to go to the core of this mythic duality that both unites and tears apart the three countries. “Are we close or are we strangers?” and how can we answer the question “What do we really know about each other?” We come from neighbouring countries that had common historical and cultural and political bonds (up until 1945 these were the former East Prussian territories; the Kaliningrad region and the Republic of Lithuania were part of the USSR till the end 11 MENININKAI ARTISTS 12 12 13 Jurga Barilaitė Vilnius, Lietuva / Lithuania B IOGRA F I J A B IOGRA P H Y (g. 1972 m.) Menininkė yra surengusi kelias personalines parodas, dalyvavo daugybėje grupinių parodų: „Dvigubas žaidimas“ Vilniaus „Vartų“ galerijoje (2006 m.), Balticalia Lithuania, „New Realms LTD“ galerija Londone (2006 m.), „Patirties kontūrai“, Idėjų muziejus, Lvovas, Ukraina (2007 m.), „Iš naujo. Šiuolaikinis Lietuvos menas“, Bydgoszczy miesto muziejus, Lenkija (2008 m.), 2009 „Europa/4taškai“, KULTFLUX platforma, Vilnius (2009 m.), „Postidėja: Kovo ∞ “, VDA ekspozicijų erdvė „Titanikas“, Vilnius (2012 m.), „Lietuvos dailė 2012: 18 parodų“, Šiuolaikinio meno centras, Vilnius (2012 m.), 2013 „Postidėja: Atstatomieji darbai“, VDA ekspozicijų erdvė „Titanikas“, Vilnius (2013 m.). (b. 1972) Artist. She has taken part in seven solo exhibitions and numerous collective exhibitions, e.g.: Double Game, Vartai Gallery, Vilnius (2006); Balticalia Lithuania, New Realms LTD Gallery, London (2006); Experience Shape, Museum of Ideas, Lviv (2007); Contemporary Lithuanian Art ANEW, BWA, Bydgoszcz (2008); Europa / 4points, KULTFLUX Platform, Vilnius (2009); Postidea ∞ March, Titanic Gallery, Vilnius (2012); Lithuanian Art 2012: 18 Exhibitions, Contemporary Art Centre, Vilnius (2012); Postidea / Renewal, Titanic Gallery, Vilnius (2013). LT EN Skaičiuotė – abrakadabra Counting rhyme – abracadabra Vaizdų ir garsų instaliacijoje realus ir išgalvotas pasakojimas persipina tarpusavyje. Kūrinio veikėja tuo pat metu klaidžioja vaizdų labirintuose, keliauja į požemio ir žemės pasaulius, bando būti tarpinėje erdvėje tarp jų. Galbūt ji net tiki savo „misija“ ir kaltina, prisiima kaltę bei atgailauja ar atleidžia, o gal tik šiaip žaidžia, nes tiesiog jau pradėjo ir... In this video and sound installation, the real and imaginary fabled worlds interweave with each other. At the same time, the protagonist in the artwork wanders about in a labyrinth of images, travels to the underworld and back to the ground, and tries to stay in the intermediate space between them. Perhaps she even believes in her own „mission“ and is blaming someone, but also takes the blame and repents or forgives, or perhaps she only keeps on playing the game, just because she has started and... Video and sound installation, 2014 Vaizdo ir garso instaliacija, 2014 m. Įsipainiojus į šį žaidimą, lieka neaišku, ar įmanoma apsispręsti, kurioje pusėje esi. O gal ir nesi jokioje pusėje? Gal esi begalinėje kilpoje tarp tikėjimo ir betikslio žaidimo? When one gets involved in this game, it remains unclear if it is possible to decide which side you are on. But can it be that you are not on either side? Can it be that you are in an endless loop between belief and the aimless game? Svarbiausias klausimas yra „kas vadas?“ Kas šiame žaidime veda? Kas jam vadovauja? The most important question here is „who‘s the leader“? Who is the she? Who is guiding the game? Sprendimo raktažodžiai yra painūs ir neartikuliuoti: tai yra archajiška skaičiuotė, „abrakadabra“. Tai yra tarsi mitologinė sakmė su įvairiais simboliniais atributais. Jos prasmė apčiuopiama intuityviai, per vaizdus, be žodžių – akivaizdu, kad žodžiai yra bejėgiai aprašyti tam tikras jausmų ir tikrovės, arba anapus tikrovės ar giliausių troškimų glūdinčias, sritis. Abrakadabra – skaičiuotė / Abracadabra – counting out game Videoperformansas / Video performance, 3 min., 2014 Skaičiuotė-abrakadabra – tai būdas nustatyti The Abracadabra counting-out-game in the žaidimo vadą (vedėją). „AVRA KEHDABRA“ – courtyard of my childhood was a way to de- hebrajų kalbos frazė (frazeologizmas), reiš- termine the leader of the game. It also traces kianti: „Aš kuriu kalbėdama“. back to the Hebrew AVRA KEHDABRA, meaning I create through talking. Tai – magijos ir burtų pažadas. Anokių, lyg ir beprasmių žodžių rinkinys – komandinio žai- And then it holds the promise of magic dimo įžanga ir improvizacijos galimybė. Šitie and spells. A set of seemingly meaningless žodžiai, kurių prasmė ar beprasmybė vaikys- words – an introduction to a team game tėje atrodė visiškai neabejotina ir natūrali, with a chance to improvise. These words, the sudėlioti iš mano kiemo draugų atsiminimų, meaning or vacuity, had seemed totally real, o mūsų kieme Vilniuje kartu žaidė ir lietuviai, simple, certain and natural in our childhood, ir lenkai, ir rusai, ir žydai. these words, combined from the memories of my courtyard friends – meanwhile all the kids used to play in our courtyard in Vilnius – Lithuanians as well as Poles, Russians and Jews. 14 14 15 Abrakadabra – skaičiuotė / Abracadabra – counting out game Videoperformansas / Video performance, 3 min., 2014 Abrakadabra – aukštyn / Abracadabra – up Videokoliažas / Video collage, loop 2 min., 2014 Dom Sovetov Kaliningrade ir neaišku kam signalizuojanti menininkė / Dom Sovetov in Kaliningrad and an artist, giving the signal for god knows whom. 16 16 17 Abrakadabra – žemyn / Abracadabra – down Videokoliažas / Video collage, loop 2 min., 2014 Nusileidimas į Stein forto pogrindį ir būgnininkų šešėliai. / Descent to the Fort Stein underground and the shadows of the drummers. Būgnus muša / Drummer – Jurgis Šimelionis. Arti – toli / Near – far Videokoliažas / Video collage, loop 40s, 2014 Artėjanti spiralė ir tolstanti ranka. / Approaching spiral and receding hand. 18 18 19 vietose piliakalnių (Kernavės, Rambyno, Medvėgalio) papėdėse, per rūką ar dulksną, penktąją mėnulio dieną. Tada augalai suvyniojami į švarų lininį audeklą ir išgręžiami, mirkomi piene ir vyne, džiovinami saulėje ir padalinami į pluoštus. Taip pat kartais, po ypatingos seksualinės praktikos, vaistažolės ir šaknys užpilamos ir paliekamos pritraukti tamsaus stiklo buteliuose su vandeniu ir auksinėmis monetomis. Olegas Bliabliasas Kaliningradas / Kaliningrad Rusija / Russia B IOGRA F I J A B IOGRA P H Y (g. 1967 m.) Olegas Bliabliasas – menininkas ir kuratorius, dirbantis videomeno, grafikos, tapybos ir meno viešosiose erdvėse (angl. public art) srityse. Olego kūriniuose daugiausia dėmesio skiriama menininko vidinio pasaulio ir emocijų perteikimui naudojant įvairias išorinės realybės formas. O. Bliabliasas yra dalyvavęs daugybėje meno projektų Rusijoje ir kitose šalyse, tarp jų – parodos „Balsai tolumoje“ (Čeliabinskas, Rusija, 2010 m.), „Užuojauta Vokietijai“ (Sankt-Peterburgas, Rusija, 2010 m.), „Kaliningradas ir Ahrenshoopas 1:1 – Rezidencijos ir pasekmės“ (Kaliningradas, Rusija, 2011 m.), „Saison Video“ videoprograma (Prancūzija), „Russia Next Door“ (Olštynas, Lenkija, 2011 m). Yra laimėjęs tarptautinio konkurso „Kronprinco bokštas: antrasis atėjimas“ (Tower Kronprinz: Second Advent, Kaliningrad, 2007 m.) pagrindinį prizą. (b.1967) Artist, curator. Works in such fields as video, graphics, painting and public art. His main focus is on the retransmission of his inner world and emotions through various forms of external reality. Participant in Russian and international projects, including: Voices in the Distance, Chelyabinsk, Russia (2010); Sympathy for Germany, St.-Petersburg, Russia (2010); Kaliningrad and Ahrenshoop 1:1 – Residencies and consequences, Kaliningrad, Russia (2011), video program Saison Video, France; Russia Next Door, Olsztyn, Poland (2011). Winner of the International competition Tower Kronprinz: Second Advent, Kaliningrad, Russia (2007). LT EN Marė Kantautaitė – viena iš paskutinių žinomų tiltauninkių, moterųžynių, išmanančių senovės prūsų papročius išlydint mirusiųjų sielas anapus. Šios žinios ir jų praktiniai įgūdžiai buvo perduodami iš kartos į kartą tik moterims. Marės anūkė Mija Džeinara Ubartienė vaikystėje padėdavo savo močiutei atlikti mirties paruošiamąsias apeigas ir iš jos paveldėjo smilkalų gaminimo įgūdžius. Marė Kantautaitė is one of the last known women tiltauninkės, magicians who possessed the ancient Prussian knowledge of accompanying the souls of the dead in the afterworld. This knowledge and its practical skills were passed down over the generations by women only. Mija Džeinara Ubartienė, Marė’s granddaughter, used to help her grandmother with the ritual preparations for death and inherited some skills of making smoky candles (smilkalai) when she was a little girl. Su paskutiniu iškvėpimu, primenančiu dūmą ar garus, siela lyg paukštis pakyla aukštai į orą Paukščių tako link, kad surastų prieglobstį, kuriame patirs naują jaunystę. Šis kelias gali būti sunkus. Tiltauninkės žinojo, kaip paguosti ir paskatinti nesigąsdinti mirties, kaip padėti sielai lengvai palikti pasaulį. Būdama vaikas, Mija matydavo, kaip po neišvengiamų oficialių apeigų, išėjus kunigui, močiutė Marė mirštančiajam atnešdavo karštos vištienos, laukinių ryžių ir spanguolių sriubos ir švelniai kažką kuždėdavo į ausį. Šilumai palikus kūną, jis būdavo rūpestingai nuprausiamas pirtyje, aprengiamas ilgais baltais marškiniais ir sodinamas į kėdę. Pagal galimybes, čia kūnas buvo paliekamas kelias dienas, niekam prie jo nesiliečiant. Tada močiutė vėl kuždėdavo jam reikalingus žodžius, dainuodavo dainas nematomoms būtybėms ir uždegdavo kvapnų smilkalą. mixture of fire and water – emit powerful life energy when they smoulder: the energy that attracts both human and invisible beings. People pick up these herbs in specific places at the feet of ancient burial mounds (Kernavė, Rambynas, Medvėgalis), in a fog or after a drizzle, on the fifth lunar day. Then they squeeze the herbs through a piece of clean linen cloth, soak them in milk and wine, dry them in the sun and divide into fibres. Also sometimes, after performing a specific sexual practice, the herbs and roots are infused in dark bottles filled with water and golden coins. With its last breath, which is like smoke or vapour, a soul is soaring up like a bird towards the Milky Way (“the way of birds” in Lithuanian) to find shelter in its new youth. The road can be difficult. The tiltauninkės knew how to console and make one not afraid of death, how to help a soul leave the Earth easily. When Mija was a child, she saw how, after the necessary official rituals, when the priest would leave the house, her grandmother Marė would bring some soup made of chicken, wild rice and cranberry to the dying and whisper some soft words in their ears. The warmth would leave the body. Then it would be tenderly washed in the sauna, dressed in a long white shirt, and seated in a chair. If possible, no one would touch the body for several days. Then her grandmother would whisper the necessary words again, sing songs for the invisible creatures, and would light up the fragrant incense. Šioms apeigoms reikalingi smilkalai gaminami iš aromatingų dervų, vaistažolių, medžių žievės ir šaknų: gintaro, kadagio, jonažolių, ajerų, gluosnio, pelyno. Šie karališki augalai, kurių viduje slypi tarpusavyje prieštaraujančios savybės, kylančios iš vandens ir ugnies sąvartos, smilkomi išskiria galingą gyvybinę energiją, pritraukiančią tuo pačiu ir žmones, ir gyvas, bet mums nematomas būtybes. Vaistažolės smilkalams renkamos energetiškai stipriose The smoky candles that are used for such ceremonies are usually made of aromatic resins, herbs, tree bark and roots: amber, juniper, sweet flag, St. John’s wort, willow, and wormwood. These royal herbs that possess conflicting qualities inside – the simultaneous 20 20 Tiltauninkės / Tiltauninkės Objektų instaliacija (piešiniai, videointerviu, objektai) / Object installation (drawings, video interviews, objects), 2013 21 Tiltauninkės / Tiltauninkės Objektų instaliacija (piešiniai, videointerviu, objektai) / Object installation (drawings, video interviews, objects), 2013 Tiltauninkės / Tiltauninkės Objektų instaliacija (piešiniai, videointerviu, objektai) / Object installation (drawings, video interviews, objects), 2013 22 22 23 simbolio spalvą ir tankį. Trekingo (sekimo) būdu taip pat nustačiau aikštės koordinačių bei 3 matmenų modelio skaitmenines vertes. Šios vertės padarė didelę įtaką kuriant tūrinę ir erdvinę visą turtingos šios vietos istorijos dinamiką vizualiai atskleidžiančio energijos simbolio geometriją. A l e k s e ju s Č e by k i n a s later to define the colour and the density of its energy symbol. Also, by using the tracking method, I extracted the values of the square’s coordinates, as well as those of the 3D model. These values made a significant impact on the process of generating the volumetric and spatial geometry of the energy symbol that, in its turn, visually reveals the whole dynamics of the rich history of the place. Kaliningradas / Kaliningrad Rusija / Russia B IOGRA F I J A B IOGRA P H Y (g. 1961 m.) Aleksejus Čebykinas – menininkas, architektas, dizaineris, aktyviai dirbantis daugelyje šiuolaikinio meno sričių: kuria trijų matmenų (3D) ir pridėtinės realybės technologijų meną, skulptūras, interaktyvias instaliacijas, daugiausia dėmesio skirdamas meno ir inovatyviųjų techologijų sąsajoms. Aleksejus yra dalyvavęs įvairiose tarptautinėse parodose ir festivaliuose: internetinio meno ir kompiuterinės grafikos konkurse „Golden Web“ (Auksinis tinklas) laimėjo pirmąjį ir antrąjį prizą „3 matmenų vizualizacijos“ kategorijoje, dalyvavo 52-oje Venecijos bienalėje (Italija, 2007 m.), parodose „Venecijos širdis“ (The Heart of Venice, Italija, 2007 m.), „Artissima“ (Turinas, Italija, 2007 m.), „Rusiškos utopijos“ (Maskva, Rusija, 2010 m.), „Gyvenimas. Mokslo versija“ (Maskva, 2011 m.), „Laivo prisikėlimas“ (Shipboard Resurrection, pridėtinė realybė, Miunchenas, Vokietija, 2011 m.), „Pirmoji sovietinė atominė bomba RDS-1“ (pridetinė realybė, Maskva, 2012 m.). (b. 1961) Artist, architect, designer. He has been active in many fields of contemporary art, including 3D, Augmented Reality technologies, sculpture, interactive installations, and focuses on the link between art and innovative technologies. He has taken part in various international exhibitions and festivals such as Net Festival / Computer Graphics Competition Golden Web, 1-2 prize in the 3D Visualization category; The Heart of Venice, Italy (2007); Venice Biennale 52, Italy (2007); Artissima, Turin, Italy (2007); Russian Utopias, Moscow, Russia (2010); Life. Version of Science, Moscow, Russia (2011); Shipboard resurrection, augmented reality, Munich, Germany (2011), The first Soviet atomic bomb RDS-1, augmented reality, Moscow, Russia (2012). LT EN Per ilgą Klaipėdos (buvusio Memelio) istoriją miestas turėjo įvairių architektūrinių simbolių, kurie laikui bėgant išnyko iš jo paviršiaus dėl įvairių priežasčių. Pasibaigus Antrajam pasauliniam karui, miestas buvo stipriai sugriautas, nukentėjo daugybė jo istorinių pastatų, neišliko nė vienos iš 10 bažnyčių, tarp jų ir Šv. Jono katedros su 75 m aukščio varpinės bokštu. Throughout the long history of Klaipėda (former Memel), the city had various architectural symbols that disappeared from its surface for different reasons over the course of time. After World War II, the city was also heavily destroyed, a lot of historical buildings were affected, and none of the 10 churches survived, including St. John’s Сathedral with its 75 m tall bell tower. Projekte tiriamas santykis tarp simbolio ir tos vietos, kurioje jis yra, vizualinės sudedamosios dalies. Nė vienas simbolis negali egzistuoti atskirai nuo savo aplinkos, perimdamas tą energiją, kurią žmogus nesąmoningai jaučia būdamas toje vietoje. Taigi vietoje didingos architektūrinės dominantės – Šv. Jono katedros – miestui sukuriamas naujas vizualinis energijos simbolis. The project explores the connection between a symbol and the visual component of the place where it is present. No symbol can exist separately from its environment, assuming its biological energy that a person feels unconsciously when staying in this place. Therefore, a visual symbol of energy is made to replace the lost one – the grand architectural dominant, St. John’s Сathedral. Siekdamas vizualizuoti Šv. Jono aikštės simbolio geometriją, panaudojau hiperkompleksinės generacijos algoritmą, kurį išrado ir pasauliui pristatė Benoît Mandelbrot1, žymus matematikas, kurio tėvai gyveno Lietuvoje. Norėdamas sugeneruoti 3 matmenų vaizdui sukurti būtiną skaitmeninį turinį, padariau viso aikštės paviršiaus trekingą (sekimą) ir nustačiau jos erdvines bei tūrines koordinates. Taip pat senų nuotraukų pagrindu rekonstravau 3 matmenų katedros modelį ir jį panaudojau papildomoms tūrio koordinatėms išgauti. Į esamą aikštės panoramą įkomponavau 3 matmenų pilkų atspalvių katedros modelį, taip sukurdamas senas nuotraukas primenančią atmosferą. Taip pat išgavau aikštės spalvų paletę, kurią vėliau panaudojau nustatydamas jos energijos In order to visualize the geometry of the symbol of St. John‘s square, I have used the hypercomplex generation algorithm introduced by Benoît Mandelbrot1, the famous mathematician whose family lived in Lithuania. To generate the digital content that is necessary to create a 3D image, I made a tracking of the whole surface of the square and defined its spatial and volumetric coordinates. I also reconstructed a 3D model of the Cathedral on the basis of old photographs, and employed this to extract supplementary volumetric coordinates. I introduced a grey 3D model of the Cathedral into the existing panorama of the square to create the atmosphere visible in those old photographs. I also extracted the colour palette of the square and I employed this 1 1 Benoît B. Mandelbrot was the mathematician most noted for developing fractal geometry, and winner of the Wolf Award in physics (1993). Benoît B. Mandelbrot – matematikas, daugiausiai žinomas dėl įnašo į fraktalinės geometrijos išradimą ir raidą, Volfo premijos (Wolf Award) fizikos srityje laureatas (1993 m.) 24 24 Simbolio sugrįžimas / The return of the symbol Trijų matmenų modeliavimas, pridėtinė realybė, generatyvinė vizualizacija / 3D modelling, augmented reality, generative visualization, 2013 25 Simbolio sugrįžimas / The return of the symbol Trijų matmenų modeliavimas, pridėtinė realybė, generatyvinė vizualizacija / 3D modelling, augmented reality, generative visualization, 2013 Simbolio sugrįžimas / The return of the symbol Trijų matmenų modeliavimas, pridėtinė realybė, generatyvinė vizualizacija / 3D modelling, augmented reality, generative visualization, 2013 26 26 27 Simbolio sugrįžimas / The return of the symbol Trijų matmenų modeliavimas, pridėtinė realybė, generatyvinė vizualizacija / 3D modelling, augmented reality, generative visualization, 2013 Simbolio sugrįžimas / The return of the symbol Trijų matmenų modeliavimas, pridėtinė realybė, generatyvinė vizualizacija / 3D modelling, augmented reality, generative visualization, 2013 28 28 29 Angelika F o j t uch Gdynia Lenkija / Poland B IOGRA F I J A B IOGRA P H Y (g. 1978 m.) Angelika Fojtuch gyvena ir dirba Gdynėje ir Diuseldorfe. Įvairių medijų menininkė, performansų atlikėja ir skulptorė. Yra laimėjusi Menchengladbacho (Mönchengladbach, Vokietija) miesto stipendiją ir Vokietijos „Wilberz“ fondo stipendiją. Taip pat laimėjo Gdansko miesto Jaunųjų menininkų apdovanojimą ir Gdynės miesto skiriamą stipendiją. Jos darbų yra įsigiję Lodzės meno muziejus, „Wilberz“ fondas, Menchengladbacho miesto savivaldybė ir Berlyne įsikūręs performanso meno archyvas re.act.feminism. Nuo 2013 m. studijuoja Poznanės Meno universiteto doktorantūroje. 2012–2013 m. dirbo Gdansko Dailės akademijos Tarpdisciplininių menų katedros asistente. 2006 m. įkūrė tarptautinį performanso meno forumą „Port Performance“. Dalyvavo daugybėje tarptautinių parodų ir festivalių. (b. 1978) Lives and works in Gdynia and Düsseldorf. Mixed-media artist, performer and sculptor. Holder of a scholarship from the city of Mönchengladbach and the Wilberz Foundation in Germany. Winner of the City of Gdańsk Award for Young Artists and a scholarship granted by the City of Gdynia. Her works are in the collections of Muzeum Sztuki in Łódź, the Wilberz Foundation, the City of Mönchengladbach and re.act.feminism – a performing archive in Berlin. LT EN Pažink svetimšalį. Kas yra tuo pat metu artimas ir keistas, artimas ir nepažįstamas, artimas ir svetimas? Svetimas manyje? Svetimas savo šeimoje? Mieste? Šalyje? Kažkas pernelyg artimas? Pavojingai gerai žinomas? Atminties art(im)umas. Close Stranger. Who is both close and strange, close and unknown, close and foreign? A stranger in me? A stranger in the family? In the city? In the country? Someone too close? Dangerously familiar? The closeness of memory. Susipažinus su rusu ar lietuviu man susidaro įspūdis, kad jau seniai pažįstame vienas kitą. Nuo pat vaikystės. Nors ir nedažnai tenka susitikti. Tiek pat dalykų mus skiria, kiek ir vienija. Kolektyvinė pasąmonė. When I meet a Russian or a Lithuanian, I get the impression that we have known each other for a long time. Since we were small. Even though we don’t get to see each other very often. The same number of things divides us and unites us. Collective unconsciousness. Since 2013, she has been a doctoral student at the University of Arts in Poznań. Between 2012 and 2013 she worked as an assistant at the Faculty of Mixed Media at the Academy of Fine Arts in Gdańsk. In 2006, she established Port Performance – an international forum for performance art. She has taken part in many international exhibitions and festivals. Tai yra kažkas, ką visi prisimename iš vaikystės: didelis piktas vilkas vejasi mažą kiškutį.1 Kaip dažnai nutinka pasakose, galiausiai jis jo taip ir nesugauna, tik pagrasina: „Nu, pogodi!“ Didelio ir stipraus simbiotinis santykis su mažu ir silpnu, nesibaigianti istorija. Here is something that we all remember from our early years: the big bad wolf chasing the little hare.1 As often happens in fairy tales, he never catches him, just threatens: “Nu, pogodi!” A symbiotic relationship between the big and strong and the small and weak; a never-ending story. Šis įvaizdis ir ši patirtis yra suformavę kelias kartas. Saulėtekis ir betone paskendęs kraštovaizdis. An image and experience that have shaped several generations. Sunrise and a landscape drowned in concrete. Nuotraukos Hauke Schmidt, Algirdo Kubaičio. Photos by Hauke Schmidt, Algirdas Kubaitis 1 “Hare and Wolf” (in Russian: “Ну, погоди!” – Nu, pogodi!, a traditional phrase said by the Wolf, translated as “Just you wait!”) is a Soviet (now Russian) cartoon that was especially popular in the Eastern Bloc countries in the 1970’s and 1980’s. 1 „Na, palauk!“ (rus. «Ну, погоди!» – Nu, pogodi!) – tradiciškai Vilko iš sovietinio (dabar rusų) animacinio filmuko, kuris buvo itin populiarus Rytų bloko šalyse XX amžiaus 8-ajame ir 9-ajame dešimtmečiuose, ištariama frazė. 30 30 31 Kas mus skiria, tas mus vienija / What Divides Us Unites Us Performansas / Performance, Klaipėda, 2014 32 32 33 Kas mus skiria, tas mus vienija / What Divides Us Unites Us Performansas. Gdanskas / Performance. Gdansk, 2014 Kas mus skiria, tas mus vienija / What Divides Us Unites Us Performansas. Kaliningradas / Performance, Kaliningrad, 2014 34 34 35 Laura Garbštienė Šklėrių k., Varėnos raj., Lietuva / Šklėrių village, Varėna district, Lithuania B IOGRA F I J A B IOGRA P H Y (g. 1973 m.) Menininkė yra yra „L‘abominable“ meno kūrėjų asociacijos Paryžiaus kino laboratorijoje narė. Dirba su garso menininku Arturu Bumšteinu kolektyve „G-Lab“. Dalyvavo daugybėje personalinių ir grupinių parodų: Her Position in Transition, „Kosmos Theater“ meno centras, Viena, Austrija (2006 m.), „Migracija“ (Migration), Brewery meno centras, Kendal, Jungtinė Karalystė (2007 m.), Koli Cantata, Tyko galerija, Nurmes, Suomija (2007 m.), „Nuo svetimo iki pažįstamo“ (Foreign to Familiar), Cite Des Arts, Paryžius (2008 m.), „Miesto istorijos“ (Urban Stories), 10-oji Baltijos taptautinio meno bienalė, Vilnius (2009 m). 2004 m. dalyvavo tarptautiniame teatro projekte (rež. Armin Petras), kuris buvo rodytas Hamburgo Thalia teatre, Frankfurto Schauspiel teatre, Slovakijos nacionaliniame teatre (Slovenske narodne divadlo) Bratislavoje, Lietuvos nacionaliniame dramos teatre Vilniuje, Slovenijos nacionaliniame dramos teatre (Slovensko Narodno Gledalisce Drama) Ljubljanoje, Liuksemburgo miesto teatre (Les theatres de la ville de Luxembourg). (b. 1973) Artist. She is a member of L’abominable – an associative non-profit artist-run film lab in Paris. She works with Arturas Bumšteinas as part of the G-Lab duo. She has taken part in many solo and collective exhibitions, e.g.: Her Position in Transition, Kosmos Theater, Vienna, Austria (2006); Migration, Brewery Arts Centre, Kendal, UK (2007); Koli Cantata, Tyko Gallery, Nurmes, Finland (2007); Foreign to Familiar, Cite Des Arts, Paris (2008); Urban Stories, The 10th Baltic Triennial of International Art, Vilnius (2009). In 2004, she took part in an international theatre project (dir. by Armin Petras), staged in the Thalia Theater Hamburg, Schauspiel Frankfurt, Slovenske narodne divadlo, Bratislava, Lietuvos Nacionalinis Dramos Teatras, Vilnius, Slovensko Narodno Gledalisce Drama, Ljubljana, and Les theatres de la ville de Luxembourg. LT EN Maža knygelė, telpanti į kišenę, kad būtų patogu visad turėti su savimi, apie tai, kaip pasėti mišką, miško sodą arba miestą-sodą. Pasidariau sau, nes vis pražiopsodavau, kada kokią sėklą rinkti, kada kaip sėti. Knygą sudaro daugelio Lietuvos vietinių ir kitų kraštų mūsų šalčių nebijančių medžių ir krūmų sąrašas, sėklų rinkimo kalendorius, sėjos būdai lietuvių, anglų, rusų ir lenkų kalbomis su tikro dydžio sėklų iliustracijomis. A small pocket-size book, convenient to have at hand at any moment, on how to sow a forest, a forest garden, or a city garden. I made it for myself because I would often miss the periods of time meant for gathering and sowing different types of seeds. The book includes a list of many frost-resistant trees and bushes that originated in Lithuania or other countries, a calendar for gathering seeds, and descriptions of different types of sowing in Lithuanian, Russian and Polish, as well as illustrations of original-size seeds. Pasiekęs tą vietą, jis ėmė metaliniu strypu rausti žemę. Juo jis kasė nedideles duobutes, į kurias dėjo giles, o po to jas užbėrė žemėmis. Jis sodino ąžuolus. Paklausiau jo, ar ta žemė jam priklauso. Jis atsakė, kad ne. Ar jis žino, kam priklauso žemė? Ne, nežino. Jis spėjo, kad tai bendruomenės žemė, o gal ji priklausė žmonėms, kurie ja nesirūpina. Jam pačiam nelabai rūpėjo, kieno nuosavybė yra ta žemė. Tokiu būdu jis nepaprastai kruopščiai pasodino šimtą gilių. Having arrived at the place he had been heading for, he begin to pound his iron rod into the ground. This made a hole in which he placed an acorn, whereupon he covered over the hole again. He was planting oak trees. I asked him if the land belonged to him. He answered no. Did he know whose land it was? He did not know. He supposed that it was communal land, or perhaps it belonged to someone who did not care about it. He himself did not care to know who the owners were. In this way he planted his one hundred acorns with great care. Jean Giono, Žmogus, kuris sodino medžius Jean Giono, The Man Who Planted Trees Kaip pasėti mišką / How to Sow a Forest Knyga / A book, 2014 --Formatas / Format: 15 x 11 cm Tiražas / Number of copies: 500 Spausdino / Printing house: UAB „Ad diem“ 36 36 37 Kaip pasėti mišką / How to Sow a Forest Knyga / A book, 2014 --Formatas / Format: 15 x 11 cm Tiražas / Number of copies: 500 Spausdino / Printing house: UAB „Ad diem“ 38 38 39 Artur Gogołkiewicz Gdanskas / Gdansk Lenkija / Poland Balteus Meridiana Bareljefas, dokumentinis filmas / Bas-relief, video-documentary, 2013 40 40 41 B IOGRA F I J A B IOGRA P H Y (g. 1971 m.) Menininkas, dirbantis skulptūros, instaliacijų ir naujųjų medijų srityse. Vienas iš menininkų grupės „Low Res“ ir „KOKOmobile“ asociacijos įkūrėjų. Yra dalyvavęs daugybėje parodų ir projektų: „Šaltumas 2“ (Coldness 2, Modelarnia Gdansko laivų statykloje, 2004 m.), „Arkadija utopijos šlovėje“ (Arcadia in the Glory of Utopia, Modelarnia Gdansko laivų statykloje, 2005 m.), „Nebijok“ (Have No Fear, Vroclavo BWA Šiuolaikinio meno galerija, 2006 m.), „Būti kantriam“ (Ist Geduldig, Cultura Vivendi meno ir ir kultūros centras, Šlėzvigas, Vokietija, 2010 m.) ir kt. (b. 1971) Artist working with sculpture, installation and new media. He co-founded the LowRes group and the KOKOmobile formation. He has taken part in numerous exhibitions and projects, such as: Coldness 2, Modelarnia, Gdańsk (2004); Arcadia in the Glory of Utopia, Modelarnia, Gdańsk (2005); Have No Fear, BWA Wrocław (2006); Ist Geduldig, Cultura Vivendi, Schleswig, Germany (2010). LT EN Agnieszka Wołodźko: Kokie yra tavo įspūdžiai iš rezidencijos Klaipėdoje? Agnieszka Wołodźko: What were your impressions of the residency in Klaipėda? Artur Gogołkiewicz: Dabar galiu pasakyti, kad tai buvo labiausiai man patikęs 2013 metų įvykis. Stebėtinai įdomus ir nepaprastai informatyvus. Vieną akimirką galėjau pasijusti lyg uzurpatorius, okupantų ir engėjų palikuonis, o po dviejų minučių būti pripažintas esant tokia pat valstybių elito atliktų politinių ir istorinių manipuliacijų auka, kuriai sakomos tokios frazės kaip „mums nereikėtų gyventi praeityje“ ir t. t. Galėjau performuluoti tą Lietuvos įvaizdį, kuris buvo mums diegiamas nuo pradinės mokyklos, ir iš naujo pergrupuoti savo paties prietarus. Ir mane tikrai nustebino tai, kaip vykusiai pavadinimas „Pažink svetimšalį“ (“Close Stranger”) nusako mūsų santykius. Man nebūtų atėjusi į galvą mintis, kad mus skiriantis 600 kilometrų kelias yra toks nepaprastai sudėtingas: jei jį vaizduotume kaip tiesę, jos ilgis sudarytų tik 200 kilometrų, bet tikrovėje šis kelias jokiais būdais nėra tiesus. Galėjau pajausti bendrą slavišką dvasią ir beveik tuoj pat dėl to pasigailėti. O kai supratau, kaip labai mes skiriamės vieni nuo kitų, kaip skirtingai užrašytos ir iki šiol užrašomos mūsų istorijos, paaiškėjo, kad tai yra tik paviršutiniškas pirmas įspūdis. Jei pasakyčiau, kad ksenofobiški scenarijai, kuriuos mums iš kartos į kartą diegė ir tebediegia, akimirksniu išsisklaidė įvykus pirmam tiesioginiam kontaktui, tai nuskambėtų šabloniškai, tačiau man pačiam malonu tai patirti „iš pirmų rankų“. Tolesnių mūsų susitikimų metu kai kurie barmenai pradėjo suprasti ar net kalbėti lenkiškai, o aš gyvenau liukso kambaryje su sūkurine vonia ir 50 colių įstrižainės LCD televizoriumi. Artur Gogołkiewicz: Now I can say that it was my favourite event of 2013. Surprisingly interesting and overwhelmingly educational. One moment I felt like an usurper, a heir of the occupants and oppressors, just to be recognised as a fellow victim of political and historical manipulations by the government elites two minutes later and be told things like “we should not live in the past”, etc. I could reformulate the image of Lithuania fed to me since primary school, and reshuffle my prejudices. And I was really rather surprised at how aptly the title “Close Stranger” conveys our relations. I had absolutely no idea that the 600-kilometre road that divides us is quite so complicated: in a straight line, it covers 200 kilometres, but in reality, this road is not straight by any means. I could feel the common Slavic spirit and regret it almost immediately. And when I understood just how much we differ from each other, how differently our stories have been written, it turned out to be just a superficial first impression. The statement that the xenophobic scenarios that have diligently been installed in us for generations were eroded immediately upon direct contact would sound like a cliché, but I find it pleasant to experience at first hand. During our further meetings some bartenders began to understand or even speak Polish, and I was staying at a “de luxe suite”, equipped with a personal Jacuzzi and a 50“ LCD TV. AW: O kokia yra jo mintis? AW: And what is the message behind it? AG: Jei nacionaliniai simboliai naudojami tam, kad „sucementuotų” nacionalizmą ir pabrėžtų mus skiriančius dalykus, kodėl nesugalvojus jų iš naujo, siekiant sukurti analogišką vieningą simbolį ir juo pabrėžti Lenkiją, Rusiją, Lietuvą ir – mano „istoriškai subjektyvia” nuomone, – Prūsiją siejančius istorinius ir geografinius saitus? Be abejo, šis procesas nebūtų neskausmingas, kadangi nacionalines šventenybes reikėtų „supjaustyti” ir suskaldyti į dalis, kad galėtume sukurti naują mus jungiančių dalykų simbolį. AG: If national symbols are being used to cement nationalisms and emphasize the things that divide us, why not to reformulate them in order to create a single parallel symbol to emphasize the historical and geographical ties and links between Poland, Russia, Lithuania and – in my “historically subjective” view – Prussia? This is definitely not a painless process, as national sanctities have to be dismembered in order to create a new symbol of things that unite us. AW: Ar galėtum papasakoti apie savo kūrinio formą? AW: Can you say something about the form of your work? AG: Išlieju ir formuoju iš poliesterio reljefines Rusijos, Lietuvos, Lenkijos ir Prūsijos emblemas. Tada suplėšau jas į atskirus elementus, kuriuos vėliau vėl panaudoju komponuodamas vieną bendrą emblemą. Šie elementai visam laikui sujungiami tarpusavyje. Dokumentuoju jų suplėšymą ir perkombinavimą filmuodamas visą šį procesą. Tikiuosi galiausiai sukurti bareljefą (kurio matmenys būtų apie 1,5 × 2 m) ir filmą. Prie darbo aprašymo pridėtame eskize pavaizduota veikiau idėja nei pats objektas. AG: I mould and cast relief emblems of Russia, Lithuania, Poland and Prussia in polyester. Then I tear them apart into separate elements that I use again to compose one common emblem. The elements are permanently joined together. I document their tearing apart and their recombination by filming the entire process. I hope that eventually I will create a bas relief (measuring c. 1.5 × 2m) and a film. The enclosed sketch illustrates the idea rather than the object itself. AW: Which of these impressions inspired you to formulate the project you are currently working on? AW: Kurie iš šių įspūdžių įkvėpė tave suformuluoti projektą, ties kuriuo šiuo metu dirbi? AG: The impressions of how differently we interpret historical facts, and how creative and subjective writing history really is. Given the complexity of the history of all the countries involved in the “Close Stranger” project, any kind of objectivity is out of question, but especially in the case of Lithuania and Poland I have the impression that there has to be a second Poland and a second Lithuania somewhere. One overwhelmed with post-amputation phantom pains, the other delighted with finding an external enemy. Even though it would seem pointless now to preserve these stereotypes, they form an important element of exercising power: governments have to propagate and consolidate nationalist ideas in nations in order to exercise their power. One such tool of propaganda and consolidation is the use of national symbols. The project I am working on is about rearranging these symbols. AG: Tai įspūdis iš to, kaip skirtingai interpretuojame istorinius faktus, ir koks kūrybingas ir subjektyvus iš tikrųjų yra istorijos rašymas. Turint omenyje visų projekte „Pažink svetimšalį” dalyvavusių šalių komplikuotą istoriją, apie jokį objektyvumą negali būti nė kalbos, tačiau, ypač kalbant apie Lietuvą ir Lenkiją, man susidarė įspūdis, kad kažkur turėtų egzistuoti antra Lenkija ir antra Lietuva. Viena – apimta iliuzinių poamputacinių skausmų, kita – patenkinta suradusi savo išorinį priešą. Nors dabar puoselėti šiuos stereotipus atrodo beprasmiška, jie sudaro svarbią valdžios įsigyvendinimo dalį: valstybės turi propaguoti ir įtvirtinti nacionalistines idėjas, kad galėtų valdyti. Vienas šios propagandos ir stereotipų įtvirtinimo įrankių yra nacionaliniai arba valstybiniai simboliai. Projektas, ties kuriuo dabar dirbu, susijęs su šių simbolių pertvarkymu. 42 42 43 N e r i ju s Jankauskas Klaipėda, Lietuva / Lithuania B IOGRA F I J A B IOGRA P H Y (g. 1973) Fotografas bendradarbiauja su Lietuvos ir užsienio spauda bei žiniasklaidos agentūromis. Nuo 1993 m. iki 1995 m. dirbo fotografu laikraštyje „Žemaičių aidas“. 1999–2000 m. koordinavo projektus Gdansko Šv. Maksimiliano M. Kolbe’s Susitaikymo ir susitikimų namuose. 2000–2002 m. buvo verslo inkubatoriaus vadybininkas, 2003–2004 m. dirbo mokytoju vidurinėje mokykloje. (b. 1973) Photographer. He cooperates with Lithuanian and foreign press and agencies. Between 1993 and 1995 he worked as a photographer for Žemaičių aidas newspaper. In 1999–2000, he coordinated projects at the St Maksymilian M. Kolbe House for Meeting and Reconciliation in Gdańsk. Between 2000 and 2002 he worked as a manager of a business incubator. In 2003–2004, he worked as a secondary school teacher. LT EN Lenkija mane visada nustebina. Maloniai nustebina, kai eidamas gatve pamatau bėgiojant religiniais apdarais apsivilkusius paauglius. Lietuvoje sunkiai įmanoma pamatyti tokį vaizdą. Stebina Lenkijos miesto centre riestainius iš sovietinius laikus menančio vežimėlio pardavinėjanti rūsti prekiautoja. Stebina ir jauni žmonės, kurie, sužinoję, iš kur esu atvykęs, nepuola gilintis į lenkų, lietuvių ir tautinių mažumų santykius: ne iš mandagumo, o todėl, kad jiems tiesiog neįdomu. Juos labiau domina, ar Lietuvoje daug žmonių eina į bažnyčią, ar dažnai galime sau leisti vykti atostogauti į užsienį ir ar daug žmonių emigruoja į kitus kraštus. Akivaizdu, kad pastaruoju aspektu esame labiausiai artimi lenkams. Poland always makes me feel surprised. Walking down the street, I am pleasantly surprised to see teenagers running around dressed in their devotional clothing. It is hardly possible to see a thing like that in Lithuania. I am surprised to see a severe-looking tradeswoman selling bagels in the street from a barrow typical of Soviet times. I am also surprised to meet young people who, when they find out where I came from, never rush to go deep into the relations between the Polish, the Lithuanians and the national minorities: not because of pure politeness, but mostly because they are just not interested. They are more eager to know whether many people go to church in Lithuania, how often we can afford going abroad on vacation, or how many people emigrate to other countries. It is obvious that this last aspect brings us as close as possible to the Polish people. Kita vertus, ir man įdomiau, kodėl pietų metu Lenkijoje miltiniai virtiniai dedami į lėkštę kartu su virtomis bulvėmis. Labai įdomu ir tai, kas dėjosi Gdansko laivų statykloje tais laikais, kai prasidėjo darbininkų streikai, vėliau peraugę į „Solidarumo“ judėjimą. On the other hand, I am also more interested in why, in a Polish dinner, flour dumplings are put onto the plate along with boiled potatoes. I am also extremely interested in what was happening at the Gdansk’ shipyard in the times when its workers came out on the strikes that later developed into the „Solidarity“ movement. Statyklos prieigose įsikūrusiame kioskelyje suvenyrais prekiauja ponia Aleksandra Olszewska. Jau 20 metų ji rūpinasi tuo, kad kasdien nykstančios statyklos vartai būtų puošiami gyvomis gėlėmis. Beveik ketvirtį amžiaus vyksta tas pats kasdienis ritualas, apsirengus tuo pačiu mėlynu chalatu. Ponios Aleksandros atkaklumas mane stebina. Ir jaudina. At the approaches to the shipyard, there is a gift shop where Ms. Aleksandra Olszewska has been selling souvenirs. For as long as 20 years, she has been taking charge of decorating the gates of the shipyard with natural flowers every day. For nearly a quarter of the century, she has been carrying out the same daily ritual, dressed in the same blue gown. Ms. Aleksandra‘s persistency surprises me. It moves my heart. (nusi)stebėjimas / Surprising Observation Fotografija, skaitmeniniai atspaudai / Photography, digital prints, 2014 44 44 45 (nusi)stebėjimas / Surprising Observation Fotografija, skaitmeniniai atspaudai / Photography, digital prints, 2014 46 46 47 (nusi)stebėjimas / Surprising Observation Fotografija, skaitmeniniai atspaudai / Photography, digital prints, 2014 48 48 49 (nusi)stebėjimas / Surprising Observation Fotografija, skaitmeniniai atspaudai / Photography, digital prints, 2014 50 50 51 Aleksandras L i ub i n a s Kaliningradas / Kaliningrad Rusija / Russia B IOGRA F I J A B IOGRA P H Y (g. 1982 m.) Aleksandras Liubinas – fotografas, Baltijos federaliniame Imanuelio Kanto universitete baigęs filosofijos specialybę, grupės „Bendrasis krūptelėjimas“ narys, Kaliningrado Fotomenininkų sąjungos narys. Jo darbų yra įsigiję Rusų muziejus Sankt-Peterburge, Kaliningrado meno galerija, Kaliningrado gamtos istorijos muziejus, taip pat privatūs kolekcininkai. Aleksandras yra dalyvavęs Rusijos ir tarptautiniuose meno bei fotografijos projektuose, laimėjo pagrindinį prizą Fotografijos bienalėje Fotomanija (Kaliningradas, 2011 m.) ir parodoje Pergalės teritorija (Murmanskas, Rusija, 2010 m.) Labiausiai domisi gamtovaizdžio ir portretine fotografija. (b. 1982) Photographer. He graduated from the I. Kant Baltic Federal University majoring in philosophy. Was a member of the “Common wince” group, and is currently a member of the Kaliningrad Union of Photo artists. His works are in the collections of the Russian museum (Saint-Petersburg), Kaliningrad Art gallery, Museum of Natural History (Kaliningrad), as well as in private collections. Alexander has participated in Russian and international artistic and photo projects. Awardee at the biennale of photography Photomania (Kaliningrad, 2011) and the exhibition Territory of Victory (Murmansk, 2010). Alexander’s artistic interests include landscape and portrait photography. LT EN Instaliaciją sudaro baltas stačiakampis stulpas, kurio išorinis kontūras primena pasienio stulpus. Jo paviršiuje išdėstytos kelios nuotraukų poros, kurių viena pusė buvo nufotografuota Lenkijoje (Gdanske), o kita – Rusijoje (Kaliningrade, Sovetske, Zelenogradske, Otradname, Krasnolesjėje). Instaliacijos vizualinis sprendimas yra toks, kad žiūrint į stulpą statmenai bet kuriai iš jo pusių, galima pamatyti tik vienoje iš dviejų šalių nufotografuotas nuotraukas. Visą porą galima pamatyti tik žiūrint įstižai stulpo pusių atžvilgiu. Nuotraukų siužetai yra įvairūs: miestai, architektūra, žmonės, vakarėliai, objektai ir t.t. Autorius sudarė šias poras pagal formalius kompozicijos požymius. The installation is a right-angle pole that looks like posts usually used at the border control. It accommodates several pairs of photographs that were made either in Poland (Gdansk), or in Russia (Kaliningrad, Sovetsk, Zelenogradsk, Otradnoye, Krasnolesiye). Visually the installation is composed in such a way that if one looks at it perpendicularly in relation to any of its sides they will see only the photos that were made in one of the two countries. The complete pair of photos of the two countries is only visible when one looks across the diagonal in relation to the pole’s sides. These photos represent different situations: the city, architecture, people, parties, objects, etc. The author composed the photo pairs based on formal principles of composition. Atitikimai / Correspondences Foto- ir videoinstaliacija / Photo, video installation, 2013 52 52 53 Atitikimai / Correspondences Foto- ir videoinstaliacija / Photo, video installation, 2013 Atitikimai / Correspondences Foto- ir videoinstaliacija, VŠMC BC, Kaliningrade / Photo, video installation, BB NCCA, Kaliningrad, 2013 54 54 55 Jegoras Luč š e v a s Kaliningradas / Kaliningrad Rusija / Russia B IOGRA F I J A B IOGRA P H Y (g. 1991 m.) Jegoras Lučševas – fotografas, Kaliningrado fotomenininkų sąjungos narys, meno platformos „Vorota“ (Vartai) kuratorius. Baigė Kaliningrado valstybinį technologijų universitetą, dalyvavo Objective Reality fondo organizuotoje [OR]EDU tarptautinėje programoje rusų ir lenkų jaunimui, taip pat Kaliningrade įsikūrusio Rusijos nacionalinio šiuolaikinio meno centro Baltijos filialo organizuotoje ABC: vizualinių koordinačių sistema programoje. Jegoras Lučševas dalyvavo tokiose grupinėse parodose kaip Habitat (Kaliningradas, 2012 m.), WHITE (Kaliningradas, 2012), Vernisažo vakaras (Kaliningradas, 2013 m.), Made in Kaliningrad (Klaipėda, 2013 m.). (b. 1991) Yegor Luchshev is photographer, member of the Kaliningrad Union of Photo-artists and the curator of Vorota (Gates) art platform. Yegor Luchshev graduated from the Kaliningrad State Technical University, and has taken part in [OR]EDU international program for Russian and Polish youth, organized by Objective Reality Foundation, as well as in the ABC: the System of Visual Coordinates program by the Baltic branch of NCCA. Yegor Luchshev has participated in group exhibitions including Habitat (Kaliningrad, 2012), WHITE (Kaliningrad, 2012), The Vernissage night (Kaliningrad, 2013), Made in Kaliningrad (Klaipėda, Lithuania, 2013). LT EN Kūrinys yra iš reklaminių plakatų pasiskolintų nuotraukų koliažas. Uždėdamas šias nuotraukas vieną ant kitos, autorius atskleidžia reklaminiam vaizdui būdingus bendrus bruožus, tokiu būdu apibrėždamas bendrus elementus, kurie naudojami siekiant patraukti žiūrovo dėmesį, nuteikti mus palankiai, sukelti troškimą, suformuoti mus ir nukreipti reikiama linkme. The work is a collage made of photos from street banners. Imposing photos on each other, artist reveals common traits inherent to advertising image, thus defining its common elements which should draw our attention, win spectator’s favour, awake desire, form us and move in a wanted direction. Terra incognita / Terra incognita Projekcija, koliažas / Projection, collage, 2014 56 56 57 Terra incognita / Terra incognita Projekcija, koliažas / Projection, collage, 2014 Terra incognita / Terra incognita Projekcija, koliažas / Projection, collage, 2014 58 58 59 Terra incognita / Terra incognita Projekcija, koliažas / Projection, collage, 2014 Terra incognita / Terra incognita Projekcija, koliažas / Projection, collage, 2014 60 60 61 niečiai – 1,9%, baltarusiai – 1,7%, lenkai – 0,3%, kiti – 2,6%. Sprendžiant iš šio sąrašo, Klaipėdoje lenkų gyvena netgi mažiau, nei „kitų”. Štai kodėl nelabai nustebau, kai rugsėjo 9 d. dviračių žygio į Palangą metu ant Birutės kalno pastebėjau atminimo lentelę: „Adomas Bernardas Mickevičius (1789–1855) – vienas didžiųjų XIX a. Europos poetų, (...)” Jacek Niegoda Gdanskas / Gdansk Lenkija / Poland B IOGRA F I J A B IOGRA P H Y (g. 1972 m.) Menininkas, vienas iš Wyspa – Pažangos fondo (1994–1997 m.), CUKT Techninės kultūros centrinio biuro (1995–2001 m.) ir Menininkų kolonijos fondo (2010 m.) įkūrėjų. Nuo 2000 m. bendradarbiauja su menininke Julita Wojcik. Yra dalyvavęs daugybėje grupinių parodų: Industrinė (Industrial, „Hartware MedienKunstVerein“ šiuolaikinio ir eksperimentinio meno platforma, Dortmundas, Vokietija, 2012 m.), „Įrašai kovojant prieš režimus“ (Recordings against Regimes, „Darb 1718“ šiuolaikinio meno ir kultūros centras, Kairas, Egiptas, 2013 m.), „Spalvų atskyrimas. Pirmyn!“ (Colour Separation. Forward!, 15-ji WRO bienalė, Vroclavas, Lenkija, 2013 m.), „Modernybės atlasas. XX a. ir XXI a. meno kolekcija“ (Atlas of Modernity, Collection of 20th and 21st Century Art, Lodzės meno muziejus, Lenkija) ir kt. (b. 1972) Artist. Co-founder and vice president of the Wyspa – Progress Foundation (1994– 1997); cofounder of the Central Office for Technical Culture / CUKT (1995–2001), cofounder and vice president of the Artists’ Colony Foundation (2010). Since 2000, he has cooperated with Julita Wójcik. His exhibitions and individual activities have been organised in Hamburg, Warsaw and Gdańsk. He has taken part in numerous collective exhibitions, such as: Industrial, Hartware MedienKunstVerein (HMKV) Dortmund, Germany (2012); Recordings against Regimes, Darb 1718, Cairo, Egypt (2013); Colour Separation. Forward!, 15th WRO Biennale 2013, Wrocław, Poland (2013); Atlas of Modernity, Collection of 20th and 21st Century Art, Muzeum Sztuki in Łódź, Poland. LT EN 2013 m. birželio 11 d. dienraštis „Gazeta Wyborcza“ praneša: „Varšuvos ir Vilniaus santykiai jau ilgai yra nepaprastai įtempti, nepaisant po pastarųjų rinkimų Lietuvoje vykusio atšilimo. Lenkija primygtinai reikalauja, kad Lietuva vykdytų tokias 1994 m. Bendradarbiavimo sutarties sąlygas kaip teisė išsaugoti autentišką pavardžių rašybą ir miestų bei gatvių pavadinimų rašymą dviem kalbomis (kai kuriose Vilniaus rajono savivaldybėms priklausančiose gyvenvietėse lenkai sudaro daugiau nei 90 procentų piliečių). Anksčiau minėtos teisės yra užtikrintos Lenkijoje gyvenančiai lietuvių tautinei mažumai.“ “Gazeta Wyborcza” daily of June 11, 2013 reports: “The relations between Warsaw and Vilnius have been very tense for a long time, despite the thaw following the last election in Lithuania. Poland insists that Lithuania fulfils the provisions of the 1994 cooperation treaty, such as the right to retain the original spelling of surnames and bilingual town and street names (in some district municipalities in the Vilnius area, Poles constitute over 90 per cent of the citizens). The above rights are granted to the Lithuanian minority in Poland”. Klaipėda, Lithuania, September 2, 2013 – November 9, 2013. Klaipėda, Lietuva, 2013 m. rugsėjo 2 d. – lapkričio 9 d. Study visit as part of the project “Close Stranger: promotion of mutual understanding between the inhabitants of Gdańsk, Kaliningrad and Klaipėda by enabling exchange in the field of contemporary art and culture”. Pažintinė kelionė – projekto „ Pažink svetimšalį: savitarpio pažinimo skatinimas tarp Gdansko, Kaliningrado ir Klaipėdos gyventojų per šiuolaikinės kultūros ir meno mainus“ dalis. Ten days. Hiking, walking, cycling trips. No traces of the Polish language, or Polish names of streets or towns. No wonder, since Klaipėda is ex-Prussian Memel. Like Gdańsk is ex-Danzig and Kaliningrad ex-Prussian Königsberg. Once the official language of these cities was not Lithuanian, Russian or Polish, but German. Dešimt dienų. Žygiai, pasivaikščiojimai, kelionės dviračiais. Jokių lenkų kalbos, lenkiškų gatvių ar miestų pavadinimų ženklų. Nieko nuostabaus, juk Klaipėda yra buvęs prūsų Memelis. Taip pat, kaip ir Gdanskas yra buvęs Danzigas, o Kaliningradas – buvęs prūsų Königsbergas. Kadaise oficiali kalba šiuose miestuose buvo ne lietuvių, rusų ar lenkų, bet vokiečių. As follows from the abovementioned list, there are even fewer Poles in Klaipėda than there are Others. That is why I was not very surprised when on 9 September, during a cycling trip to Palanga, I noticed a commemorative plaque on Birutės Hill: “Adomas Bernardas Mickevičius (1789–1855) – vienas didžiųjų XIX a. Europos poetų, (...)”* (*one of the greatest European poets of the 19th century [...]). Vis dėlto. Tą pačią dieną pastebėjau vieną keistai juokingą dėsningumą. Ant daugumos plastikinių šiukšliadėžių buvo lenkiškai užrašyta: „Nebarstyti karštų pelenų.“ Užrašas nebuvo išverstas nei į lietuvių, nei į rusų, nei į „kitų” kalbas. Nei į vokiečių. Still. On the same day I discovered a ridiculous rule. The majority of plastic rubbish bins had an label in Polish saying: “No hot ashes”. It was not translated into Lithuanian, Russian or Other. Nor into German. Dienraščio „Gazeta Wyborcza” 2013 m. spalio 2 d. straipsnyje „Lietuva: galutinis sprendimas. Lentelės su lenkiškais gatvių pavadinimais turi būti nuimtos“ rašoma: In an article entitled Lithuania: Final Decision. Polish Street Names To Be Removed, “Gazeta Wyborcza” daily of October 2, 2013 reports: „Lietuvos Aukščiausiasis Administracinis Teismas įsakė nuimti Šalčininkų rajono savivaldybės teritorijoje esančias dvikalbes lenteles, kuriose gatvių pavadinimai užrašyti lenkų ir lietuvių kalbomis. “The Lithuanian Supreme Administrative Court ordered the removal of bilingual plates with street names in Lithuanian and Polish in the Šalčininkai District Municipality. Lietuvos žiniasklaidos duomenimis, šis sprendimas yra galutinis. (...) According to the Lithuanian media, the decision is final. (…) Lietuvos valdžia jau ilgus metus kovoja prieš gatvių pavadinimų rašymą dviem kalbomis. Valstybinis kalbos įstatymas numato, kad gatvių ir miestų pavadinimai būtų rašomi tik lietuvių kalba.“ The Lithuanian authorities have been combating bilingual street names for years. The Lithuanian Official Language Act only provides for names of streets and towns in Lithuanian”. Tačiau grįžkime į 2013 m. rugsėjo 9 d. ir į mano kelionę dviračiu. Keliavau „Eurovelo” maršrutu Nr. 10, kuris driekiasi aplink Baltijos jūrą per tokius miestus, kaip Gdanskas, Kaliningradas ir Klaipėda. Viename šio maršruto takų, šalia Vasaros estrada vadinamo Klaipėdos amfiteatro aptikau plastikinę šiukšliadėžę, beveik visiškai įsilydžiusią į asfaltą. However, let us go back to 9 September, 2013 and my cycling trip. It followed European cycle route 10 – a route which passes through cities such as Gdańsk, Kaliningrad and Klaipėda by encircling the Baltic Sea. Along the route, near the Klaipėda amphitheatre called the Singing Fields, I came across a plastic rubbish bin almost entirely melted into the asphalt. Nenustoju klausti savęs, kodėl ji turėjo patirti tokį likimą. Ar galėjo šitaip nutikti dėl to, kad ant jos buvo lenkiškai užrašyta „Nebarstyti karštų pelenų”, tad ši kremacija išpranašavo Lietuvos Aukščiausiojo Administracinio Teismo „Galutinį sprendimą”? Galbūt kažkas į ją pripylė karštų seniai sudegusių istorijų pelenų. Pelenų, kurie tebebuvo tokie karšti, kad dėl jų šis istorijos šiukšlių kalnas išsilydė. I keep asking myself why it had to suffer this kind of fate. Could it be that it had the Polish “No hot ashes” label, so that the incineration heralded the “Final Decision” of the Lithuanian Supreme Administrative Court? Maybe someone filled it with the hot ashes of stories that had burnt out long ago. The ashes that were still so hot that they made this rubbish heap of history melt down. Atrodytų, kad šią sudegusią šiukšliadėžę galima būtų sutaisyti sukonstruojant naujus griaučius, naują valdžios ar galios struktūrą ir naujus tarpusavio santykius, kurių pagrindu taptų ne kunkuliuojančios emocijos, bet objektyvios žinios ir matematiniai skaičiavimai. Medinis karkasas, sudarytas iš „Fach“ (vok. „žinių laukas“) ir „Werk“ (vok. „mechanizmas“), kurie kartu geba sukurti idealų, stabilų ir modernizuotą FACHVERKĄ. It would seem that this burnt-out rubbish bin could be repaired by building a new skeleton, a new power structure and new mutual relations based not on heated emotions, but on objective knowledge and mathematical calculation. A timber frame comprising “fach” (German for “field of knowledge”) and “werk” (German for “mechanism”) that together can yield an ideal, stable and modernised FACHWERK. The element that united all these locations was fachwerk – a type of timber framing, or post and beam construction, referred to as the “Prussian wall” in Polish. Visas šias teritorijas jungiantis elementas buvo fachverkas – mažaaukščių statinių konstrukcijos tipas, kurį galima laikyti šiandieninių karkasinių namų prototipu. Jį sudaro karkasas, suformuotas iš horizontalių bei vertikalių elementų ir ramsčių bei medinės sijos. According to Wikipedia, the demographic structure of Klaipėda in 2011 was as follows: Lithuanians – 73.9%, Russians – 19.6%, Ukrainians – 1.9%, Belarusians – 1.7%, Poles – 0.3%, Others – 2.6%. Vikipedijos duomenimis, 2011 m. Klaipėdos gyventojų sudėtis pagal tautybę buvo tokia: lietuviai – 73,9%, rusai – 19,6%, ukrai62 62 63 Nebarstyti karštų pelenų – FACHVERKAS / No hot ashes-FACHWERK Objektas, plastikas, metalas, pelenai / Object, plastic, metal, ashes, 2013 Nebarstyti karštų pelenų – FACHVERKAS / No hot ashes-FACHWERK Objektas, plastikas, metalas, pelenai / Object, plastic, metal, ashes, 2013 64 64 65 Nebarstyti karštų pelenų – FACHVERKAS / No hot ashes-FACHWERK Objektas, plastikas, metalas, pelenai / Object, plastic, metal, ashes, 2013 Nebarstyti karštų pelenų – FACHVERKAS / No hot ashes-FACHWERK Objektas, plastikas, metalas, pelenai / Object, plastic, metal, ashes, 2013 66 66 67 Agata Nowosielska Gdanskas / Gdansk Lenkija / Poland B IOGRA F I J A B IOGRA P H Y (g. 1982 m.) Menininkė, eseistė, meno kuratorė. Nuo 2004 m. yra susijusi su Gdansko laivų statykla ir jos atgaivinimui skirtu Jaunojo miesto projektu (Young City project). Šiuo metu kuruoja parodas Gdansko „Żak“ klube – viename seniausių Lenkijoje kultūros centru. Dalyvavo daugybėje parodų Lenkijoje ir kitose šalyse: „Socialinės lyties nepatogumai“ (Gender Trouble, „Ral9010“ galerija, Varšuva, Lenkija), „Baltijos jūros dienos“ (Baltic Sea Days, Sankt Peterburgas, Rusija), „Atsisveikinant su pasaka“ (Farewell to Fairy-Tale, BWA studija, Vroclavas, Lenkija), „Jaunųjų kūryba“ (Jeune Creation, Centquatre kultūros centras, Paryžius), 8-asis Eugeniuszo Gepperto konkursas, Vroclavas, Lenkija, „Menas iš bagažinės“ meno mugė (Car Art Bootfair, Londonas), „Piligriminė kelionė“ (Pilgerfahrt, Kulturbahnhof Eller kultūros platforma, Diuseldorfas, Vokietija.) ir kt. (b. 1982) Artist, essayist and art curator. Since 2004, she has been involved with the Gdańsk Shipyard and Młode Miasto. She is currently curating exhibitions at the Żak Club in Gdańsk. She has taken part in numerous exhibitions in Poland and abroad, e.g.: Gender Trouble, Ral9010 Gallery, Warsaw; Baltic Sea Days, Saint-Petersburg, Russia; Farewell to Fairy-Tale, BWA Studio, Wrocław; Jeune Creation, Centquatre, Paris; 8th Eugeniusz Geppert Competition, Wrocław, Car Art Bootfair, London; Pilgerfahrt, Kulturbahnhof Eller, Düsseldorf. LT EN Manau, kad šių meno mainų tarp Rusijos, Lietuvos ir Lenkijos metu vyksta kelionė, atverianti plačius tyrimo laukus. Projektas „Pažink svetimšalį” iš tikrųjų daug pasako apie šiose trijose šalyse gyvenančių ir dirbančių menininkų tapatybę. Mane labiausiai patraukė tapatybė ir energija, kultūrinė priklausomybė tam tikrai vietai. Prieš kelerius metus pradėjau dirbti meno sociologijos srityje. Mano kūrinys bus daugiausia skirtas šiuolaikinės Rusijos socialinėms problemoms ir geopolitinei situacijai. Didžiausią įtaką šiam sprendimui padarė susitikimai su vietos menininkais, taip pat šiam projektui parengtas mano interviu su Jevgenijumi Umanskiu ir mano asmeninė patirtis dalyvaujant vizualiojoje rezidencijoje. In my view there is a wide field of research being conducted during the artistic exchange between Russia, Lithuania and Poland. The Close Stranger project tells much about the identity of the artists living and working in these three countries. The identity and energy, and cultural belonging to a particular place have attracted my attention the most. For a few years I have been working within the field of sociology in art. Social problems as well as the geopolitical situation in contemporary Russia will be the subject of my artwork. Meetings with local artists, an interview I prepared for the project with Eugene Umansky, and my personal experience during a visual residency: all these factors affected my proposal. Mano meninės komunikacijos su žiūrovais laukas yra tapyba. Tikrai žaviuosi Nicolas Bourriaud’o požiūriu į meną: jis teigia, kad menininkas yra tarsi didžėjus, o menas – tai nesibaigiantis procesas, kurio metu vėl ir vėl susijungiama su sritimi, „kurioje menininkas virsta kultūros klajokliu“. Šiandien gyvename globaliame kaime, tad galim miksuoti ir remiksuoti bet kuriuos mus pasiekiančius įtakingus asmenis bei veiksnius. Sekdama šia koncepcija, tapsiu klajokle, interpretuojančia vietinius kontekstus. Kaliningradas yra netekęs savo nuostabios vokiškos architektūros praeities: Katedra buvo sugriauta, jos vietoje pastatyti Sovietų rūmai – liūdnas šio posovietinio miesto simbolis. Pamėginsiu surasti naują miesto simbolį. My field of artistic communication with the spectators is painting. I really do admire Nicolas Bourriaud’s view on art – the artist is like a DJ and art is an infinite process of reconnection while “the artist turns cultural nomad”. Today we live in a global village and we can mix and remix the influences which reach us. Because of this concept I was a local nomad interpreting local contexts. Kaliningrad is devoid of its beautiful architectural German past – the Castle was demolished and instead the House of Soviets took its place – a despondent symbol of a post-soviet city. I tried to find a new symbol for the city. The cycle Empire of the Senses consists of paintings relating to Jis apims vietinių menininkų, kuratorių ir naujai suformuotos the human perception of reality. Sometimes it is a hallucination, istorijos rašytojų kūrybą ir indėlius. Šio proceso metu vietoj sometimes an over-interpretation of events, often a sensual griovimo vyks statybos, naujais ir įvairiais būdais formuojant vietinį journey, because, thanks to his/her senses, the human being gyvenimą, o ne pritariant praėjusios eros paliktiems griuvėsiams. is open to the synesthesia, the sensuality of the world. Each Mano kūrinys bus pozityvaus naujos visuomenės kūrimo akto, o ne has a sensitivity to a different point. My work is an attempt to tamsios praeities prisiėmimo metafora. Planuoju nutapyti didelio make the world that is too difficult to bear emotionally unreal. ir mažo formato kūrinių, kuriuose pavaizduosiu šią naują, gaivią Hallucinogenic mushrooms are a psychedelic bridge between 68 68 žmonėse slypinčią energiją. nations, divisions, and a world full of cruelty, poverty and decay. Jausmų imperija / Empire of the Senses Tapyba, aliejus, drobė / Paintings, oil on canvas, 180 x 240 cm, 2013 69 Jausmų imperija / Empire of the Senses Tapyba, aliejus, drobė / Paintings, oil on canvas, 180 x 240 cm, 2013 70 70 71 Jausmų imperija / Empire of the Senses Tapyba, aliejus, drobė / Paintings, oil on canvas, 180 x 240 cm, 2013 Jausmų imperija / Empire of the Senses Tapyba, aliejus, drobė / Paintings, oil on canvas, 180 x 240 cm, 2013 72 72 73 R e m i g i ju s Treigys Klaipėda, Lietuva / Lithuania B IOGRA F I J A B IOGRA P H Y (g. 1961 m.) Fotografas, Lietuvos Fotomenininkų sąjungos narys. Gyvena Klaipėdoje. 1991 m. pelnė Lietuvos Kultūros ministerijos apdovanojimą, o 2006 m. – Lietuvos fotomenininkų sąjungos premiją. Surengė 38 personalines parodas ir dalyvavo 60 grupinių parodų. Gyveno kūrybinėje studijoje PROARTIBUS centre, Eken, Suomija, Robert Bosch kultūros fondo kūrybinėje studijoje Berlyne, Raum Sylt Quelle rezidencijoje Vokietijoje, KLEE rezidencijoje Schweine, Vokietijoje ir Graz, Austrijoje. Jo kūrinių yra įsigiję Nacionalinė dailės galerija Vilniuje, Lietuvos fotomenininkų sąjunga Vilniuje, Odense Fotografijos meno muziejus Danijoje, Ekeno PROARTIBUS centras Suomijoje, Šiaulių fotografijos muziejus, Europos parlamentas Briuselyje ir Šiuolaikinio meno centras Vilniuje. (b. 1961) Photographer, member of the Lithuanian Association of Photographers. Lives in Klaipeda. In 1991, he received the award of the Lithuanian Ministry of Culture, and in 2006 – the award of the Lithuanian Association of Photographers. He has taken part in 38 solo and 60 collective exhibitions. He was an artist-in-residency at: PROARTIBUS Centre, Eken, Finland; Robert Bosch Culture Foundation, Berlin; Raum Sylt Quelle, Germany; KLEE, Schwein, Germany and Graz, Austria. His works are in the collections of the National Gallery of Art in Vilnius, the Lithuanian Association of Photographers in Vilnius, the Odense Museum of Photography Art, Denmark, PROARTIBUS Centre, Eken, Finland, Siauliai Museum of Photography, Lithuania, the European Parliament, Brussels and the Centre for Contemporary Art, Vilnius. LT EN Königsbergas – tai miestas, kurio nėra. Miestas-užuomina, miestas-nuojauta. Königsberg is a city that does not exist. A hint city, a presentiment city. Šešėlių, tamsos ir šviesos fragmentai kuria šio dingusio miesto nuojautą… Fragments of shadows, darkness and light create the flair of a city that has faded away... Penkios nuojautos / Five Presentiments Fotografija, skaitmeniniai atspaudai ant popieriaus / Photography, digital prints on paper, 50 x 40 cm, 2013–2014 74 74 75 Penkios nuojautos / Five Presentiments Fotografija, skaitmeniniai atspaudai ant popieriaus / Photography, digital prints on paper, 50 x 40 cm, 2013–2014 Penkios nuojautos / Five Presentiments Fotografija, skaitmeniniai atspaudai ant popieriaus / Photography, digital prints on paper, 50 x 40 cm, 2013–2014 76 76 77 Penkios nuojautos / Five Presentiments Fotografija, skaitmeniniai atspaudai ant popieriaus / Photography, digital prints on paper, 50 x 40 cm, 2013–2014 Penkios nuojautos / Five Presentiments Fotografija, skaitmeniniai atspaudai ant popieriaus / Photography, digital prints on paper, 50 x 40 cm, 2013–2014 78 78 79 J u r i ju s Vasiljevas Kaliningradas / Kaliningrad Rusija / Russia B IOGRA F I J A B IOGRA P H Y (g. 1950 m.) Jurijus Vasiljevas – menininkas, nuo 2001 m. vykdantis savo autorinį projektą „Rusiška raudona“ (videomenas, fotografija, performansas, instaliacijos). Projektas yra apkeliavęs daugiau nei 50 parodų Austrijoje, Belgijoje, Danijoje, Islandijoje, Junginėse Valstijose, Lenkijoje, Norvegijoje, Rusijoje, Suomijoje, Švedijoje ir Vokietijoje, autorius yra dalyvavęs parodose „Davaj! Davaj!“ (Vokietija, Austrija, 2002 m.), „Už raudono horizonto“ (Behind the Red Horizon, Lenkija, Rusija, 2004 m.), „Brusland. Brussie. Brussia“ (Briuselis, Belgija, 2005 m.), „ARS-06“, KIASMA (Helsinkis, Suomija, 2006 m.), „Meno indeksas“ (Art Index, Ryga, Latvija, 2008 m.), Uralo pramoninėje šiuolaikinio meno bienalėje „Raudona – raudona“ (Jekaterinburgas, Rusija, 2010 g.), „Russia Next Door“ (Olštynas, Lenkija, 2011 m.), „Anklavas“ (Enclave, Rusija, Lenkija, 2011 m.); „Pasiklydę virsme. Rusijos videomenas“ (Lost in Transformation. Russian Video Art, Kylis, Vokietija, 2012 m.), „Balsas ir choras“ (The Voice And The Chorus, De Hallen Haarlem, Olandija, 2013 m.) 2003 m. Jurijus Vasiljevas laimėjo 25-ojo Maskvos tarptautinio kino festivalio Medijų forumo tarptautinio žiuri pagrindinį prizą. (b.1950) Artist. Since 2001 he has been realizing his own project Russian Red (video, photo, performance, installation), which has been presented at more than 50 Russian and international exhibitions in Russia, Germany, Austria, USA, Finland, Denmark, Iceland, Norway, Sweden, Poland, Belgium, including: Davaj! Davaj!, Germany–Austria (2002); Behind the Red Horizon, Poland–Russia (2004); Brusland. Brussie. Brussia, Brussels, Belgium (2005); ARS-06, KIASMA, Finland (2006); Art Index, Riga, Latvia (2008); RED – RED, Ural Industrial Biennale of Contemporary Art, Yekaterinburg, Russia (2010); Russia Next Door, Olsztyn, Poland (2011); Enclave, Russia–Poland (2011); Lost in Transformation. Russian video art, Kiel, Germany (2012); The Voice And The Chorus, De Hallen Haarlem, Holland (2013). Grand Prix of the international jury of Media Forum of the 25th Moscow International Film Festival, Russia (2003). LT EN Kažkas įdėmiai, įtemptai, plačiai atsimerkęs žiūri pro plyšį tvoroje, matuodamas mus atidžiu, stingdančiu žvilgsniu, kuriame atsispindi šalta, sienų ir stereotipų atskirta erdvė, o joje gyvena „svetimšaliai”, kalbantys kita kalba. Svetimšaliai yra tie, į kuriuos mes žiūrime, o jie žiūri į mus. Kiek aukščiau, ant žalios tvoros kabo iš klijuotės pagaminta užuolaida. Mums nežinoma, kas už jos slepiasi. Tai gali būti dar vienos akys, skylė tvoroje arba nešvankus užrašas. Arba tai gali būti spinduliuojanti energija, paverčianti aplinkinį pasaulį matomu. Situacija primena Kafkos aprašytą pilį: atsikratyti balto šydo yra taip pat lengva, kaip ir atitraukti užuolaidą, tačiau ne taip lengva pasiryžti tai padaryti. Belieka tik įsižiūrėti į akis priešais tave, ir jei žiūrėsi labai, labai ilgai, akys užmegs telepatišką ryšį tarp žiūrovo ir paslaptingo nepažįstamojo – ryšį, įveikiantį ledo sienas. Ledas ištirps, ir žiūrovo žvilgsniui atsivers sodas – „sodas, kur žvėries žvilgsnis reiškia daugiau, nei šūsnys perskaitytų knygų“.1 Someone is staring fixedly, carefully, eyes wide open, into a gap in a fence. He or she is measuring us with his or her cautious, soul-chilling eye, which reflects a cold space separated by borders and stereotypes, and inhabited by “aliens” that speak a different language. Close strangers are those who we are looking at, and who are looking at us in return. A bit higher there is an oilcloth curtain hanging on a green fence. We do not know what is hiding behind it. It could be another pair of eyes, a gap in the fence, or an obscene slogan. Or it could be the radiant energy that makes the surrounding world visible. The situation recalls a Kafkaesque castle: it is as easy to get rid of the whiteout as to draw the curtain, but it’s not so easy to have the heart to do it. All that is left to do is look closely into the eyes in front of you, and if the look lasts for a very, very long time, the eyes establish a telepathic connection between the viewer and the mysterious stranger – a connection that clears the ice borders. As soon as the ice melts, the viewer will get to see a garden – “a garden where the look of a beast means more than all the piles of books that one has ever read”.1 1 Velimir Chlebnikov „Žvėrynas“ 1 80 80 Velimir Khlebnikov “Bestiary” Plyšys ledo laukams stebėti / A gap to observe ice fields Videoinstaliacija / Video installation, 2013 81 Plyšys ledo laukams stebėti / A gap to observe ice fields Videoinstaliacija / Video installation, 2013 Plyšys ledo laukams stebėti / A gap to observe ice fields Videoinstaliacija / Video installation, 2013 82 82 83 Plyšys ledo laukams stebėti / A gap to observe ice fields Videoinstaliacija, VŠMC BC, Kaliningrade / Video installation, BB NCCA, Kaliningrad, 2013 Plyšys ledo laukams stebėti / A gap to observe ice fields Videoinstaliacija / Video installation, 2013 84 84 85 Marta Vosyliūtė Vilnius, Lietuva / Lithuania B IOGRA F I J A B IOGRA P H Y (g. 1976 m.) Menininkė savo tapybos kūrinius ir piešinius pristatė daugybėje personalinių ir grupinių parodų: šiuolaikinės scenografijos parodoje „Ant ribos“ Juozo galerijoje, Vilniuje (2013 m.), „Postidėja“, VDA ekspozicijų erdvė „ Titanikas“, Vilnius (2013 m.), Kišiniovo tapybos bienalėje K.Brancusi meno centre Kišiniove, Moldova (2011 m.), Moterų tapytojų parodoje Vilniaus rotušėje ir kt. Menininkė yra sukūrusi scenografiją daugiau nei 30-čiai teatro, muzikos ir šokių spektaklių visoje Lietuvoje, daugiausia dėmesio skirdama netradicinėms scenos meno erdvėms. Taip pat rašo esė ir kritiką kultūros klausimais, dalyvauja konferencijose. (b. 1976) Artist. She has presented her paintings and drawings at many solo and collective exhibitions, e.g.: Exhibition of contemporary stage design, Juozas Art Gallery, Vilnius (2013); Postidea, Titanic Gallery, Vilnius (2013); Painting Biennial Chisinau, K. Brancusi Art Centre, Chisinau, Moldova (2011); Exhibition of Women Artists, Vilnius City Hall, Vilnius . She has created set designs for over 30 dramatic, musical and dance performances in the whole of Lithuania and her particular focus lies with non-traditional spaces for the performing arts. She also writes essays and critical texts on culture and participates in conferences. LT EN I DON’T BELIEVE I HAVE A MISSION 1 An intoxication comes over the man who walks long and aimlessly through the street. With each step, the walk takes on greater momentum; ever weaker grow the temptations of shops, of bistros, of smiling women, ever more irresistible the magnetism of the next street corner, of a distant mass of foliage, of a street name. Walter Benjamin SUKNELĖ NR. 1 SU TARO KORTOMIS: REALIAM BŪRIMUI DRESS No. 1 WITH TAROT CARDS: FOR A REAL READING Ši suknia yra sukurta pašnekesiams su aukštesnėmis jėgomis. Ant klasikinių Taro kortų piešinių autorė, naudodama flomasterius, t. y. labai sintetinius šiuolaikinius dažus, „užvanojo“ ryškias spalvas. Taro kortų klasikiniai piešiniai buvo atrinkti vasarą ir specialiai spalvinti ranka pačioje Klaipėdos širdyje, netoli uosto. Taip, spalvinami su meile ir stipriai, kad maža nepasirodytų. This dress has been created for conversations with supreme forces. By using felt-tip pens, i.e. very synthetic contemporary paint, the author gave a happy splash of bright colours to the classical Tarot cards. The classical pictures of Tarot cards were chosen in the summer and intentionally coloured by hand in the very heart of Klaipėda, next to the port. Yes, coloured with love and intensely, so that there‘ll be hell to pay. Ši suknia nėra skirta tik pramogai. Ši suknia tiesiogiai padeda gauti patarimą ir apsispręsti svarbiausiais gyvenimo klausimais. Juk visos kortos yra tikros, visos slepia gilią, aiškią, per amžius nugludintą žinią. Taip pat ji sėkmingai apsaugo nuo spintos ligos, kai suknios savininkę retsykiais ištinka baisi dilema: ką gi rengtis tą ar aną dieną. Žinoma, burtis reikia kaire ranka. Ši vienetinė suknia [nors autorė laukia ir daugiau užsakymų] yra pasiūta iš specialiai pagaminto audinio su išmintingųjų Taro kortu dizainu. Suknios turėtoja(s) gali kasdien besti pirštu į kurią nori suknios vietą [taip, globalizacija, ir abi lytys lieka patenkintos] ir tokiu būdu sužinoti, kas jo(s) laukia. Suknia yra visiškai universali ir niekada nenustos stebinti. The purpose of this dress is not just entertainment. The dress helps you to get an immediate piece of advice and make up your mind about life‘s most significant issues. For all the cards are real; all of them contain profound knowledge polished over the ages. The dress is also successful in saving its owner from wardrobe disease, when the owner of the dress happens to face the terrible dilemma: what to wear on this or that day. Sure enough, one has to draw cards by using his/her left hand. This single design piece [even though its author is expecting more orders] has been sewed from specially produced fabric whose pattern shows the wise Tarot cards. Every day, the owner of the dress can point his/her finger to any spot on the dress [yes, globalization, so that both sexes are left satisfied] and in this manner, find out what is awaiting him/her. The dress is absolutely universal and will never cease to surprise you. Skalbti rankomis. Audinys – sintetinis, kaip ir mūsų gyvenimas. ------Don’t confuse honours with achievement. Zadie Smith Pone P. S., DEAR MISTER P. S., noriu Jums papasakoti, ką iš tiesų mes veikėme prie jūros, kad mano gyvenimas būtų Jums aiškesnis. I would like to tell you what we were really doing at the seaside, so that my life would become clearer to you. Žinoma, jei Jums vis dar įdomu. Jei mes dar vis kvatojamės susitikę, kol šį katalogą spausdina meno įstaigos ir kol norite mano parašo ant tos mėlynos suknios nuotraukos arba ant savo kūno, skubu papasakoti, kas yra kas. Sure enough, if you are still interested. If we are still howling with laughter when we meet, while art institutions are printing this catalogue and while you still want to have my signature on a photo of that blue dress or on your own body, I am in a hurry to tell you what is what. 2013 metų gegužės mėnesio dalį praleidau Gdanske, menininkų rezidencijoje. Kodėl? Nes trys protingi uostamiesčių meno centrai susijungė į bendrą projektą. Šio projekto detalės man nelabai įdomios. Man patinka uostai ir jūros. Taip, su visomis jų sudedamosiomis dalimis, tarp jų – su kontrabanda ir undinėlėmis. Ir į rezidenciją išsiųsta buvau dėl mėlynų akių, nors galbūt dar ir dėl savo nuveikto meninio darbo. Gal... In 2013, I spent a part of the month of May in Gdansk, in an artistic residency. Why? Because three intelligent art centres from three port cities joined each other for a common project. I am not very interested in the details of the project. I love ports and seas. Yes, including all their constituent parts, among them smuggled goods and little mermaids. And I was surely sent to the residency due to my blue eyes, even though perhaps it was also due to the artistic work that I have been doing. Perhaps...When I came back, I had half a year to create some artworks. So I have created them. Grįžusi turėjau pusę metų sukurti meno kūrinius. Štai ir sukūriau. 1 Wislawa Szymborska, Los Angeles Times Interview, Creating a Universal poetry Amid Political Chaos, October 13, 1996, Dean E. Murphy 86 86 Būrimas Taro kortomis. Baltijos jūros krantas / Reading the Tarot Cards. The Baltic Sea Shore Nuotrauka ant aliuminio / Photo on aluminium, 80 x 80 cm, 2013–2014 Hand wash. The fabric is synthetic, just like our life. SUKNELĖ NR. 2: RYŠKIAI MĖLYNA IR BE TARO KORTŲ DRESS No. 2: BRIGHT BLUE AND WITHOUT TAROT CARDS Sodrios mėlynos spalvos, kurią vadinu elektrique [arba „žaibo spalva“] suknia yra pasiūta iš lengvai krintančio audinio. Suknia yra su „V“ raidės formos iškirpte, kurią, kaip ir rankoves ar apatinį suknios kraštą, „įrėmina“ juoda aksominė juostelė. „V“ raidė tarsi nurodo į vyriškumą, tačiau pats drabužio kaklas yra garbanotas, platus, universalus. Būtų sunku teigti, kad ši suknia yra „unisex“ stiliaus, tad palikime ją moterims. This dress, intensely blue in colour, a shade that I personally call electrique [or „the lightning colour“], has been sewn from lightweight, delicately draping fabric. It has a V-shaped neckline that, as well as the sleeves and the bottom of the dress, is framed with a black velvet band. The V seems to refer to virility, but the very neck of the dress is curly, wide and universal. It would be hard to say that the style of this dress is unisex, so let us leave it to the women. Vis dėlto svarbiausia yra tai, kas atspausta ant suknios: tai yra intelektualūs tekstai. Suknios raštams svarbus ne tiek „Moet“ šampano Still the most important thing is what is printed on the dress: thelogotipu papuoštas gelbėjimo rato motyvas, kiek tekstai apie da- se are intellectual texts. The ornaments on the dress are not disbartinę meno būklę ir dominuojančius meno mados vėjus: tarkim, tinguished so much by the motif of the lifesaving ring buoy decoapie tai, kaip filosofai tampa didžiųjų meno parodų kuratoriais, arba rated with the „Moet“ champagne logotype, but more by the texts on the current situation of the arts and the dominating trends kaip taikomasis menas tuokiasi su vaizduojamuoju ir tiesiai švie87 in art fashion: for instance, a text on how philosophers become sai klausia: „WHAT IS THE PROBLEM WITH OTHER MINDS?“ Pragaras – tai kiti, nuolat kartoja Sartras. Kita vertus, parodų atidarymo šventės su šampanais ir vynais irgi yra labai svarbios. Trumpai tariant – kaip nutinka, kad parodoms vadovauja visi, tik ne menininkai? Ir ties šia pavojinga riba Jūsų gerbiamoji autorė prisipažįsta, kad norėtų ne konfliktuoti, o tik bendradarbiauti. Per daugelį metų susitaikius su tuo, kad arba meno rinkos nei vadybos dėsnių neįkirsi, arba kaip per sviestą riedėsi su rekomendacijų rogutėmis, tikrai verta tiesiog apsirengti štai tokią gražią suknią ir taip sužibėti per savo ar kitų parodų atidarymus. Jei parodos autorė yra graži, suknia gali net sukelti rimtų teigiamų pasekmių jos tolesnei karjerai. Jei autorės išvaizda nekokia, ši ryški vienetinė suknia gali labai pataisyti su tuo susijusius reikalus. Laukiu elektroninių laiškų adresu [email protected] Taigi, mano pone P. S., mėlyna [tiksliau, „acid blue“, agresyvios ir šaltos mano favourite spalvos] suknia buvo labai akivaizdžiai skirta Baltijos jūros tematikai, nes tas „Moet“ šampano motyvas, tarp mūsų kalbant, yra „pasiskolintas“ iš turistų mylimos Gdansko prieplaukos. Nepaisant to, kad tik mes abu žinom, kokiuose kalėdiniuose karnavaluose ta suknia jau dalyvavo ir sužibėjo, jos ciniškai akinanti „cheminė“ spalva puikiai tiko mano galutiniam kūriniui. the curators of the greatest art exhibitions, or on how ornamental art marries visual art in order to ask the blatantly direct question: „WHAT IS THE PROBLEM WITH OTHER MINDS?“ Hell is other people, as Sartre never ceases to say. On the other hand, the celebrations of exhibition opening, featuring all kinds of champagne and wine, are also very important. To be brief – how does it happen that exhibitions are led by anyone except the artists? And at this dangerous point your respectful author confesses that she would like to cooperate rather than to counteract. When, over many years, you have finally made peace with the fact that either you are not capable of digging the laws of the art market or art management, or you will go as smoothly as if it‘s butter on the sledge of recommendations, it is really worth trying just to put on this beautiful dress and shine at the openings of your own or others‘ exhibitions. If the author of the exhibition is pretty, the dress can even entail serious consequences regarding her further career. If the author‘s looks are so-so, this kind of bright single-design dress can serve to improve the things related to this fact. I am looking forward to your e-mails at [email protected] So, my dear Mr. P.S., the dress of blue [or, to be more accurate, „acid blue“, the aggressive and cold colour, my favourite one] was very obviously dedicated to the topic of the Baltic sea, because the „Moet“ champagne motif, between you, me and the lamp-post, has been „borrowed“ from the Gdansk quay that is so much loved by tourists. In spite of the fact that only the two of us know in what kind of Christmas carnivals the dress has already participated and struck sparks out of its owner, its cynically „chemical“ colour is exactly what my final artwork needs. Švelniai skalbti rankomis ir šypsotis dėvint. Audinys – sintetinis, kaip ir mūsų gyvenimas. What is the problem with other minds. Baltijos jūros krantas / What is the Problem with Other Minds. The Baltic Sea Shore Nuotrauka ant aliuminio / Photo on aluminium, 80 x 80 cm, 2013–2014 ISTORIJA NR. 3: APIE UNDINĖLĘ Gentle hand wash and please smile when you wear it. The fabric is synthetic, just like our life. STORY No. 3: ABOUT THE MERMAID Prieš metus ir visai neseniai vėl ir vėl skaičiau Ingeborgos Bach- One year ago, and then again very recently, I read „Undine Goes“, mann nesenstančią novelę „Undinė išeina”. Šis tekstas gulėjo vie- the evergreen story by Ingeborg Bachmann. A copy of this text noje mano vasaros rezidencijoje, nes geri dalykai visada ateina was also lying on the table at one of my summer residencies, for tada, kai jų prireikia. Be abejo, dėl to ir sugalvojau paminklą Undi- good things always come when you need them. No doubt that nėlei. Taip, aš buvau įkvėpta ir savo sovietinės vaikystės liūdno, itin was the reason I came up with the idea of a monument to the gražaus piešto animacinio filmuko, bet labiausia update‘inta uosto Mermaid [In Lithuanian, „Undinė“ is both a woman‘s name and a ir jūros temos. [Uosto kapitonai, uosto, deja, ir jų pavaldiniai...]. word for „mermaid“]. Yes, I was inspired by the sad, but distinctiTikuosi, viskas čia yra aišku, ir papildomai mano skaitytų knygų vely beautiful, drawn animation that I had watched in the time sąrašo pridėti nereikia. Štai kaip spaudoje buvo apibūdinta of my Soviet childhood, but what especially updated me was 88 viena daili aktorė: „...į undinę panaši, bet stipraus charakterio 88 the port and the topic of the sea. [The Lithuanian word for the mergina“. Lyg undinės iš prigimties nebūtų kietos… In these precious times running so fast, we should pay attention to all the still illegal passport-missing mermaids killed by accidents, being raped by sailors, suffering some human disasters caused by them, getting lost in ecological catastrophes, sold to slavery by pirates, or experiencing lifelong salt overdose harming their bodies. By the way, the „Wash&Go“ shampoo is not working for mermaids: literally, they cannot go because they cannot walk, so the effect is impossible to reach – or, should we say, the shampoo ad is lying, as usual. Moreover, the fact is known that in the Baltic sea area, around 2089 mermaids a.c. have drowned themselves. Pridedu paminklo Undinėlei dizainą. Nenustebkite: taip, tai yra elektrošokas. port, uostas, links in a ridiculous manner to uostyti – a verb that means „to sniff“. Does it mean that the captain and his crew are sniffing something?...] I hope that things are clear at this point, so that I don‘t have to attach the list of books that I have read on the topic. By the way, here goes a sentence that the press has employed to describe a beautiful actress: „a girl who looks like a mermaid, but has a strong character“. As if mermaids were not cool by nature... In these precious times passing so fast, we should pay attention to all the still illegal passportmissing mermaids killed by accidents, raped by sailors, suffering some human disasters caused by them, getting lost in ecological catastrophes, sold into slavery by pirates, or experiencing a life-long salt overdose that harms their bodies. By the way, the „Wash&Go“ shampoo does not work for mermaids: literally, they cannot go because they cannot walk, so the effect is impossible to achieve – or, should we say, the shampoo ad is lying, as usual. Moreover, it is a known fact that in the Baltic Sea area, around 2089 mermaids have drowned themselves. I have attached the design that I made for the Mermaid monument. Please do not be amazed: yes, it is a taser. ISTORIJA NR. 4: APIE MENININKUS STORY No. 4: ABOUT ARTISTS Taigi, pone P. S., ten pat, prie Baltijos jūros, kur mes praleidome So, Mr. P.S., at that place next to the Baltic Sea where we spent that tobulą savaitę, nes toje vietoje Gdansko projektui fotografavausi perfect week, for in that place I took pictures for my Gdansk prosu dviem skirtingomis suknelėmis, man staiga pritrūko univer- ject – pictures of myself wearing two different dresses – I suddenly salaus rūbo. Todėl nusifotofound myself short of an all-purgrafavau su marškinėliais, ant pose piece of clothing. Therefokurių užrašyta „TIK DAILININKĖ“. re, I took a picture of myself wePradžioje galvojau ir galėjau aring a T-shirt that says „JUST AN sukurti atsiskaitymui ironišką, ARTIST“. First I thought of and pilną citatų iš atsainių menišcould have created for the rekų detalių projektą: surašyti port on the work performed an artefaktus ir įvardyti tam tikrus ironic project full of quotes from meno eksponavimo centrus ar careless artistic details: to make vietas bei kuratorius, kuriems a list of artefacts and name parbūtų priimtina tas ar anas. Daticular art-exposing centres, bar reikėtų didelės nuorodos, places or curators, who would bet protingieji katalogo skaityfind this or that acceptable. tojai jau žino, ką turiu omenyje: Now I need an explicit referennuo tatuiruočių “I LOVE MY CUce, but the smart readers of the 89 RATOR“, “I DON’T CARE ABOUT catalogue already know what CONTEMPORARY ART“ iki “I LOVE “SOLIDARNOŚĆ“ AND WALĘSA“. Tačiau mano marškinėliai niūriai nusako viską, kas susiję su anksčiau minėtais dalykais, ir tinka visomis progomis. I mean: from tattoos saying „I LOVE MY CURATOR“, „I DON’T CARE ABOUT CONTEMPORARY ART“ to „I LOVE SOLIDARNOŚĆ AND WALĘSA“. However, my T-shirt is a grim illustration of all that is related to the things mentioned above, and is suitable for every occasion. LT EN ISTORIJA NR. 5: APIE TAI, KAIP REIKIA APRAŠYTI SAVO MENUS STORY NR. 5: ABOUT THE WAY TO DESCRIBE YOUR ART Writing project descriptions can be a bit of a daunting task. On one hand, you would like to show your best possible advantages and be smart enough, but on the other hand, you would like to sound like a actual human being, and still on the other hand [should you be lucky enough to have three hands], you would probably like to make people witness a miracle. Here are a few tips how to write it all down in an impressive manner: Writing project descriptions can be a bit of a daunting task. On one hand, you would like to show your best possible advantages and be smart enough, but on the other hand, you would like to sound like a actual human being, and still on the other hand [should you be lucky enough to have three hands], you would probably like to make people witness a miracle. Here are a few tips on how to write it all down in an impressive manner: 1. Keep it (fairly) brief [Stick to two or three short paragraphs that outline why your art project is a stone cold masterpiece.] 2. Keep it light [You would like to give a chance to a fight, so be sure to think about the way you phrase things. One can definitely sound better than the other, we are sure you agree with that.] 3. Be creative [Don‘t be afraid to do something different.] 4. Be nice, but not too nice [As all of the above attests, your job here is to boost your opinions in a visual manner. It might seem paradoxical, but it illustrates the power or the possibility of your horoscope to be positive for the next decade. Don‘t go too far though: in this case, empathy is as rare as golden dust in our Baltic sea.] 1. Keep it (fairly) brief [Stick to two or three short paragraphs that outline why your art project is a stone cold masterpiece.] 2. Keep it light [You would like to give an opportunity to fight, so be sure to think about the way you phrase things. One can definitely sound better than the other, we are sure you agree with that.] 3. Be creative [Don‘t be afraid to do something different.] 4. Be nice, but not too nice [As all of the above attests, your job here is to boost your opinions in a visual manner. It might look like a paradox, but it illustrates the power or the possibility of your horoscope to be positive for the next decade. Don‘t go too far though: in this case, empathy is as rare as gold dust in our Baltic Sea.] Visi flâneur‘ai, mano pone, egzistuoja tik mieste, kur yra daug akiai būtinų subjektų. Nes objektai mirė. All the flâneurs, my dear sir, only exist in the city with a lot of subjects necessary for the eye. For the objects have died. STORY No. 6: ABOUT „ZielonY SmOk“ CAFE IN GDANSK Kai Žižekas įėjo į kavinę, kur kasdien valgydavo mūsų negausus menininkų būrelis, mano akys neiššoko ant kaktos: juk čia – užsienis, miracles happen time to time, čia gali vaikščioti bet kas, ar ne? Jis sėdėjo ant stalo nudrengęs bjaurų portfelį, šnekučiuodamasis su savo doktorante kavinėje be langų, kur pigus maistas ir gausios porcijos irgi atrodė tarsi kažkas savaime suprantamo. When Žižek entered the cafeteria where our small group of artists had dinner every day, my eyes did not pop with amazement: this is a foreign country – miracles happen time to time – anyone can walk around here, right? He was sitting with his ugly briefcase plopped on the table, talking to his doctoral student, in a cafe with no windows, where the cheap food and large portions also looked like something selfobvious. 90 90 my presupposition that humanitarians are demi-gods who don‘t care about having umbrellas. I am not human. I am a monster, as Žižek has said.1 While the fact that his doctoral student had to take care of herself was yet more proof of the absence of any kind of affair between them and that her reputation had been protected, for she ran back home on her own. But who the hell gives a damn about her reputation...So, it was an affair, but sure enough, no one knows anything about it, because Žižek paid a visit to that cafe incognito. Dažniausiai nerimas slypi ne tarp eilučių, o pačiose eilutėse, ar ne, pone P. S.? ISTORIJA NR. 6: apie Gdansko kavinę „ZielonY Smak“ Bet labiausiai šia istorija patikėjau tada, kai mokslinčius į nesibaigiantį lietų iššoko galvą užsidengęs kažkokiu maišu: tai yra, patvirtino spėjimą, kad pusdieviai humanitarai niekada nesirūpina lietsargiais. I am not human. I am a monster, kartą yra pasakęs Žižekas.1 O tas faktas, kad jo doktorantė turėjo pasirūpinti savimi pati, tik įrodė, kad jokio romano tarp judviejų nėra ir kad jos reputacija išsaugota, nes namo ji parbėgo viena. Nors who the hell rūpinasi jos reputacija... Taigi, tai buvo romanas, bet žinoma, apie jį niekas nieko nežino, nes Žižekas šioje kavinėje lankėsi incognito. But finally I fully believed this story at the moment when the great scholar ran out into the never-ending rain, covering his head with some sort of a plastic bag: i.e. he proved Most often anxiety is not hiding between the lines, it hides inside them, doesn‘t it, Mr. P.S.? 1 http://www.guardian.co.uk/culture/2012/jun/10/slavoj-zizek-humanity-ok-people-boring ISTORIJA NR. 7 STORY No. 7 SolIariumAS – solidarnoŚĆ – soliaris: čia yra žymiai gilesnio, kelias vietoves ir svarbiausia – kelis laikotarpius aprėpiančio galimo kūrinio pavyzdys. „Soliaris“ – stebuklingas Tarkovskio filmas, kurio vienas iš esminių sudedamųjų elementų buvo lietuvių aktorius Banionis. Go to google, aš neturiu laiko aiškinti. „Solidarność“ motyvas irgi yra aiškus, jame laikas irgi yra „dvigubas“: juk tik dabar, praėjus 30-čiai metų po šio judėjimo, Gdanske statomas galingas, didžiulis, surūdijusio metalo apgaubtas muziejus. Na, o soliariumai yra tarptautinė vėžį skatinanti organizacija, veikianti, ko gero, visose šalyse ir gal net kiek per drąsiai konkuruojanti su saule. Solarium – solidarnoŚĆ – solaris: this is an example of a possible and much more profound piece of art, embracing several locations and, even more importantly, several periods of time. „Solaris“ is a magnificent movie by Andrey Tarkovsky, where one of the essential compositional elements was Lithuanian actor Donatas Banionis. Go to Google, I don‘t have time to explain. The „Solidarność“ motif is also clear, it has also been remarkable for having „double“ time: for it is only now, 30 years after this movement, that Gdansk has started to build a huge and powerful museum, shrouded in rusty metal. Well, and solariums belong to an international cancer-promoting organization, that has been working, I suppose, in all the countries of the world, where it has been competing with the sun, at times even too fiercely. ISTORIJA NR. 8 STORY No. 8 Jau minėta „Zielony Smak“ kavinė tapo šios nuotraukos atsiradimo liudytoja. My new Sony photocamera, you transformed me into Van Gogh by giving these brilliant colors. The above-mentioned „Zielony Smok“ cafe has become the witness to taking this photo. My new Sony photocamera, you transformed me into Van Gogh by giving these brilliant colours. Trumpai tariant: rezidencijoje kolegos rusai paraiškas į „Łaźnia“ rezidentūrą rašė rusų kalba ir tuo labai didžiavosi. Skaitykit dar kartą: apeliuodami į užsienio meno centrą, rusai paraiškas rašė savo kalba! Dabar turėtumėte ilgai kvatotis. Tačiau įdomiausia yra tai, kad į rezidentūrą jie pakliuvo. Vis dėlto vieną gabų rusą uždariau į celofaninį maišelį: taip jis ir gyvens iki tol, kol neišmoks bent vienos užsienio kalbos. To cut a long story short: my Russian colleagues in residence wrote their applications to the „Łaźnia“ residency programme in Russian, and were very proud of it. Please, read it once again: in applying to a foreign art centre, the Russians wrote their applications in their own language! Now, you should be howling with laughter for a considerable period of time. But the most curious fact is that they got the residency. However, I still shut one of the talented Russians into a plastic bag: he will be living like this until he learns at least one foreign language. 91 STORY No.11: ON THE COOPERATION BETWEEN OUR COUNTRIES ISTORIJA NR. 9 STORY No. 9 ISTORIJA NR.11: APIE ŠALIŲ BENDRADARBIAVIMĄ Dantis žinynuose minimas kaip galimas etimologinis Gdansko miesto pavadinimo ekvivalentas. Vos atvykus į šį miestą – sakau tiesą ir tik tiesą – man iškrito vieno danties plomba. Tą nutikimą suvokiau kaip absoliučiai tiesioginį Dievo ženklą. Jei nebūčiau estetė, parodai būčiau prifotografavusi „neskanių“ dantų nuotraukų. Reference books mention dantis, which is also the Lithuanian word for „tooth“, as a possible etymological equivalent for the name of Gdansk, the city. Just upon my arrival in this city – I am telling the truth and nothing but the truth – a filling fell out of one of my teeth. I perceived this incident as a direct sign from God. If I was not a fan of aesthetics, I would have taken many „unappetizing“ photos for the exhibition. Labai norėčiau, kad viena tokia Gdansko menų akademijos absolvento Bohdano Szumczyk‘o skulptūra1 stovėtų ir Lietuvoje. Kad niekada nepamirštumėme istorijos. P.S. P.S. But where is Szymborska, a typical Lithuanian intellectual would ask? For she is also related to the city of Gdansk. Sure enough, I was carrying her poems with me when I was going around by tram. However, poetry like hers is just too good to be described to a wide audience. Pone P. S., nors ir žinau, kaip norite nubausti tuos, kurie jūsų inicialus naudoja kažkokiam „Post Scriptum“ nužymėti, dar vos vos susilaikykite. Be to, Jūs jau nebetelpate į mano sms žinutę, nes esat daug svarbesnis. Mano vidinis In jūsų vidinei Jang sako: „Duok penkis! Hi5!“ Dear Mr. P.S., even though I know quite well how you would like to punish those who have been using your initials to mark some sort of „Post Scriptum“, please restrain from this just a little bit longer. Moreover, you have already exceeded my SMS message, because you are much more important. My inner Ying is saying to your inner Yang: „Hi5!“ O kurgi Szymborska, paklaustų lietuvis inteligentas? Juk ji taip pat susijusi su Gdansko miestu. Aišku, kad jos eilėraščius vežiojausi su savimi tramvajuose. Tačiau ši poezija yra per gera, kad ją galima būtų nupasakoti platesnei auditorijai. ISTORIJA NR. 10 STORY No. 10 Į Gdanską važiavau apsikrovusi namų darbais: apsirengusi specialiais marškinėliais, ant kurių nutapiau pjesės „Nusiaubta šalis, arba Merlinas” [The Waisted Land], kurio scenografiją kadaise kūriau, motyvus. Šis netradicinėms erdvėms skirtas Gintaro Varno režisuotas spektaklis pagal Tankredo Dorsto to paties pavadinimo pjesę prieš keletą metų buvo rodytas žymiosios Gdansko laivų statyklos angaruose. Kūrinyje norėjau supinti kelis asmeninius motyvus, tačiau po n pastangų ir rezultatų peržiūrėjimo iš tos lokacijos teliko vienintelė nuotrauka su mano alter ego arba Kita Marta. Simboliška, kad Lenkijos Marta vedė ekskursiją apie „Solidarność“ judėjime dalyvavusias moteris, kurių istorijos, užrašant istorijas ir legendas apie šį judėjimą, buvo nustumtos į periferijas. Dar intymesnė mano asmeninė tema yra ta, kad Martos vardas, toks populiarus Lenkijoje, Lietuvoje yra labai retas. Sutikusi Tą Martą, iškart pagalvojau, kad kurioje nors parodoje ji galėtų man atstovauti [na, panašiai, kaip A. Raila kadaise siuntė tokią merginą atstovauti jam parodoje]. I was going to Gdansk loaded with my homework: I was wearing a special T-shirt that I painted with motifs of „The Wasted Land“ – a theatre performance that I once contributed to by creating set design. Director Gintaras Varnas created this performance after the theatre play of the same title written by Tankred Dorst. His brilliant performance was meant for non-traditional spaces, and some years ago it was shown in the hangars of Gdansk‘s famous shipyard. I intended to interweave several personal motifs in my work of art, but after n unsuccessful attempts and reviews of the result, the only thing left from that location was a photo of my „alter ego“, or Another Marta. I found it very symbolic that Marta of Poland was guiding a tour on women who participated in the „Solidarność“ movement, but whose stories, upon writing down the history and legends of the movement, were pushed out to the peripheries. A still more intimate topic for me is the very name Marta that is very popular in Poland and very rare in Lithuania. Upon meeting That Marta, I immediately had the idea that she could be my representative in one of the exhibitions [in a similar manner as Artūras Raila, a famous contemporary Lithuanian artist, once sent a girl to represent him in an exhibition]. 92 92 I have a strong wish that one sculpture1 created by Bohdan Szumczyk, a graduate from Academy of Fine Arts in Gdansk, would also be displayed in Lithuania. It would help us to never forget history. [This text has not been published by “Routledge” yet] [This text has not been published by „Routledge“ yet] 1 http://www.vesti.ru/doc.html?id=1143005 93 Piotr Wy r z y k o w s k i Gdanskas, Lenkija / Kijevas, Ukraina Gdansk, Poland / Kiev, Ukraine Savanoriško aukojimosi punktas. Prototipas / Self-Immolation Voluntary Point. Prototype Instaliacija / Installation, 2013 94 94 95 B IOGRA F I J A B IOGRA P H Y (g. 1968 m.) Menininkas, performansų atlikėjas, filmų dekoracijų kūrėjas. Kūryboje naudoja video-įrašus, performansų įrašus, internetinius projektus, instaliacijas ir projekcijas viešosiose erdvėse. Po 2000 m. daugiausiai domisi politikos ir kasdienio gyvenimo santykiais bei žiniasklaidos įtaka šioms sritims (bendradarbiaudamas su Ukrainos menininku Ilja Čičkanu). Taip pat dirba videoplakatų srityje („Komunostalgija“ (Communostalgie), „Išgyvens tik suplanavusieji“ (Only Those Who Planned It Will Survive)). P. Wyrzykowskio 1993 m. sukurtą darbą „Beta Nassau“ yra įsigijęs Niujorko Modernaus meno muziejus. Menininkas yra laimėjęs WRO’95 Tarptautinio medijų festivalio pirmąjį prizą ir WRO’97 festivalio antrąjį prizą. Taip pat buvo nominuotas Vokietijos banko fondo kartu su „Zachęta“ organizuojamam pirmojo „Perspektyvų“ (Perspectives – Deutsche Bank Foundation Award) konkurso apdovanojimui. Gyvena ir dirba Gdanske ir Kijeve. (b. 1968) Artist, performer and film set designer. He works with video art, multimedia performances, photography, Internet projects, installations and projections in public spaces. His post-2000 art tends to focus on the meeting of politics and life and the media influence on these areas (cooperation with the Ukrainian artist Ilya Chichkan). He is also working with the video poster form (Communostalgie, Only Those Who Planned It Will Survive).Wyrzykowski’s video Beta Nassau (1993) is in the collection of the Museum of Modern Art in New York. The artist won the first prize at the WRO’95 International Media Festival and the second prize at WRO’97. He was also nominated in the first edition of the Perspectives – Deutsche Bank Foundation Award competition, which is co-organised by Zachęta. He lives and works in Gdańsk and Kiev. LT EN „Yi-shen” (kinų k.): 遺身 „palikti kūną” Tai yra rinkinys, skirtas viešam virtualaus aukojimosi aktui atlikti. Rinkinį sudaro mobilioji taikomoji programėlė ir nešiojama sulankstoma pakyla. Chinese yi-shen: 遺身 “to leave the body” This is a kit for performing a public act of virtual self-immolation. It is composed of a mobile application and a portable folded podium. Baigiamasis pasirodymas gali būti atliekamas bet kur. Tam tikslui turite surinkti pakylą pasirinktoje vietoje, atsistoti ant jos, įsijungti taikomąją programėlę ir ištiestoje rankoje laikydami prietaisą nukreipti kamerą į save. Stovėkite ramiai ir išdidžiai, jausdami akimirkos esmę. Jūsų nuotrauka bus pasidalinta pasirinktose medijų platformose, taigi apie jūsų aktą sužinos visas pasaulis. The final demonstration may be performed anywhere. To this end, you have to assemble the podium in the selected location, stand on it, turn on the application and, holding the device in your extended arm, direct the camera on yourself. Stand still and proud, conscious of the essence of the moment. Your photo will be shared on selected social media platforms, so the world will know about your act. Aukojimąsi galima atlikti tik vieną kartą per dieną. Šiuo klausimu elkitės atsakingai ir vietas miesto erdvėje rinkitės atsargiai. The self-immolation may only be performed once a day. Treat the matter responsibly and select the locations in the urban space with care. Savanoriško aukojimosi punktas. Prototipas / Self-Immolation Voluntary Point. Prototype Instaliacija / Installation, 2013 96 96 97 Julita W ó jc i k Gdanskas / Gdansk Lenkija / Poland B IOGRA F I J A B IOGRA P H Y (g. 1971 m.) Menininkė 2013 m. laimėjo Škotijos Karališkosios akademijos apdovanojimą, o 2012 m. tapo žurnalo „Polityka“ įsteigto „Paso“ apdovanojimo laureate vizualiųjų menų kategorijoje. 2007 m., 2005 m., 2003 m., 2001 m. ir 1995–1996 m. laimėjo Lenkijos Kultūros ministro skiriamą stipendiją, o 2001 m. – Lenkijos Kultūros fondo stipendiją. Yra gyvenusi „Meno apskritai“ (Art in General) programos rezidencijoje Niujorke ir tarptautinio Višegrado fondo rezidencijoje. Jos darbų yra įsigijusios „Zachęta“ nacionalinė meno galerija Varšuvoje, Lodzės meno muziejus, Nacionalinis muziejus Varšuvoje, Baltstogės „Arsenalo“ galerija, „Zachęta“ šiuolaikinio meno galerija Ščecine, „HorseCross“ kultūros centras Perte (Škotija) ir Izraelio muziejus Jeruzalėje (Izraelis). (b. 1971) Artist. Winner of the 2013 Royal Scottish Academy Award and 2012 “Passport” Award granted by Polityka weekly. Holder of the scholarship of the Minister of Culture in 2007, 2005, 2003, 2001 and 1995/6 and the 2001 Foundation of Culture Scholarship. Artist-in-residence at, e.g.: Art in General in New York/USA in 2006 and Visegrad Fund 2010. Her works are in the public collections of such institutions as the Zachęta National Art Gallery in Warsaw, Muzeum Sztuki in Łódź, National Museum in Warsaw, Arsenal Gallery in Białystok, Zachęta Contemporary Art Gallery in Szczecin, HorseCross in Perth/Scotland and the Israel Museum in Jerusalem/Israel. Mūsų pasaka / Our Tale Knyga su iškylančiais paveikslėliais / Pop-up Book, 2013 98 98 99 LT EN Kūriniui panaudotas lenkiškas tekstas – Ignacio Krasickio sukurta, Ezopo istorijos „Varnas ir lapė” įkvėpta to paties pavadinimo pasakėčia. The Polish text in the artwork is Ignacy Krasicki’s Aesop-inspired fable entitled “The Fox and the Crow”. The English version used here has been written by Abraham Arouetty: Lietuviška šios pasakėčios versija yra I. Krasickio teksto vertimas, kuri atliko Valerijonas Ažukalnis-Zagurskis (1817–1874 m.): The Crow and the Fox Varnas ir lapė Varnas ant medžio sėdėjo Ir sūrį snuky turėjo. Lapė, į varną priėjus, Loč * nenorom pažiūrėjus, Labai žemai skloniodama,** Gyrė, taipos sakydama: „Kaipo gražus tu, varneli! Koks tavo būdas! Plunksnos tavo Žiba, blizga! Ponaitėli, Duok girdėti balsą savo! Kaip tas miškas mišku stovi, Giesmininko nėr prieš tave. Visi giria tikra širdžia, Tik aš dainos da negirdžiu”. Varnas, rodus*** iš gyrimo, Nesupratęs viliojimo, Kaip giedoti išsižiojo, Puola žemėn sūris tuojaus. Lapė su juoku pagavo Ir nunešė kaipo savo. Varnas ant medžio paliko, Supratęs, kaip kalba dyka, Daugiau giedot neketino. Bet per daugel tą pažino, Ir pažino su sarmata, Kad dėl lapės negiedotų. Būt sulesęs savo sūrį, Katrą dabar lapė turi. A Crow, having snatched a piece of cheese, Was perched on a tree and ready to please His ravenous appetite. Little did he know That a certain Fox, sitting below, Had no greater wish Than getting hold of his dish. “Hey!” called the Fox, “Good morning Sire. How good you look! Your appearance I admire. Noble bird, it is the truth I tell, If your voice be pleasant as well, No one will claim superiority to you.” These words the Crow regarded as true, And to show his voice was beautiful indeed, He opened his beak and the cheese fell with speed. The Fox caught the falling morsel and said, “Learn that flattery is not always in its listener’s favour, Yet be sure that this cheese I will savour.” And he left in a cheerful tread. Our Tale is an allegory of the complex relations between the three protagonists that are all the more vague because the characters – the crow, the fox and the cheese – are all hiding under assumed identities. The fox is made of cheese, the crow is wearing the fox’s clothing, and the cheese has the crow’s black feathers. *Loc – tartum, lyg ** skloniodama – lenkdamasi *** rodus – patenkintas Mūsų pasaka yra alegorija, apibūdinanti sudėtingus santykius tarp trijų pagrindinių veikėjų, kurių neapibrėžtumą dar labiau paryškina tai, kad šie veikėjai – varnas, lapė ir sūris – visi slapstosi už apsimestinių, išgalvotų tapatybių. Lapė pagaminta iš sūrio, varna dėvi lapės apdarus, o sūris yra apaugęs juodomis varnos plunksnomis. 100 100 101 101 Mūsų pasaka / Our Tale Knyga su iškylančiais paveikslėliais / Pop-up Book, 2013 Mūsų pasaka / Our Tale Knyga su iškylančiais paveikslėliais / Pop-up Book, 2013 102 102 103 103 Mūsų pasaka / Our Tale Knyga su iškylančiais paveikslėliais / Pop-up Book, 2013 Mūsų pasaka / Our Tale Knyga su iškylančiais paveikslėliais / Pop-up Book, 2013 104 104 105 105 Laura Zala Vilnius, Lietuva / Lithuania Požiūrio kampas / Angle of View Liemenė, cianotipija, estampinis popierius / Waiscoat, cyanotype, enameled paper, 13 x 18 cm, 2014 106 106 107 107 B IOGRA F I J A B IOGRA P H Y (g. 1971 m.) Vilniaus dailės akademijos Fotografijos ir medijos meno katedros studentė. Dalyvavo grupinėse parodose: „Mediacijos“ Šiuolaikinio meno centre Vilniuje (2012 m.), „Vidinis konfliktas“, VDA ekspozicijų erdvė „ Titanikas“, Vilnius (2012 m.), „Postidėja“, VDU menų galerija 101, Kaunas, „Postidėja“, Panevėžio miesto dailės galerija (2012 m.), „Gulbė Pati“, VDA ekspozicijų erdvė „ Titanikas“, Vilnius (2013). (b. 1971) Student of the Faculty of Photography and New Media at the Academy of Fine Arts in Vilnius. She has participated in collective exhibitions: Waves, Contemporary Art Centre, Vilnius (2012); Internal Conflict, Titanic Gallery, Vilnius (2012); Postidėja, The Gallery 101, Kaunas (2012); Postidėja, The Panevezys City Art Gallery, Panevezys (2012); Gulbė Pati, Titanic Gallery, Vilnius (2013). LT EN Pasak lietuvių antropologo Virginijaus Savukyno, dar XIX amžiaus viduryje lietuviai lenkus įsivaizdavo kaip „brolius”. Tačiau jau XIX amžiaus pabaigoje šis požiūris buvo pasikeitęs. Dauguma XIX amžiaus pabaigoje susiformavusių stereotipų apie lenkus Lietuvoje yra gajūs ir šiandien. Lithuanian anthropologist Virginijus Savukynas has noted that in the middle of 19th century the Lithuanians would often imagine the Polish being their „brothers“. However, as soon as by the end of 19th century, this point of view had already changed. Most of the stereotypes about the Polish that were created in the late 19th century are still common in Lithuania nowadays. Populiarus su lenkais siejamas posakis „Co to ja, co to moja kamizelka!“1 padiktavo objektą, kurį fiksuoju fotografiniais procesais, būdingais fotografijai nuo XIX amžiaus iki šių dienų, tokiu būdu užduodama klausimą: „O kas visgi keitėsi?“ 1 “Kokia esu, tokia ir mano liemenė!“ (Lenkų k.) The common saying related to the Polish „Co to ja, co to moja kamizelka!“1 has dictated to me an object to record by employing photographic processes that have been typical of photography since the 19th century up to the present day, using them as a way to ask the question: „But what are the things that have changed?“ 1 „That‘s what I am, that‘s what my waistcoat looks like!“ (Polish) Požiūrio kampas / Angle of View Liemenė, kontaktinis atspaudas iš analoginės didelio formato fotokameros negatyvo / Waiscoat, contact print from a negative by analogue large-scale photocamera, 13 x 18 cm, 2014 108 108 109 109 Požiūrio kampas / Angle of View Liemenė, kontaktinis atspaudas iš 135 formato (35 mm) fotojuostos / Waiscoat, contact print from 135 format (35 mm) photofilm, 2014 Požiūrio kampas / Angle of View Liemenė, skaitmeninis atspaudas / Waiscoat, digital print 13 x 18 cm, 2014 110 110 111 111 pabaiga the end UDK 73/76(064) Pa464 PAŽINK SVETIMŠALĮ / CLOSE STRANGER Katalogo leidėjas / Publisher: Klaipėdos kultūrų komunikacijų centras, Lietuva / Klaipėda Culture Communication Centre, Lithuania www.kkkc.lt Maketavo / Designed by: Darius Petreikis www.mamaika.lt Spausdino / Printed by: Spaustuvė / Printing house „Spaudos praktika“ www.repro.lt Tiražas / Edition copies: 1000 ISBN 978-9986-588-44-3 112 112 113 113 2007-2013 m. Europos kaimynystės ir partnerystės priemonės Lietuvos, Lenkijos ir Rusijos bendradarbiavimo per sieną programos tikslas – skatinti ekonominį ir socialinį vystymąsi ES bei Rusijos pasienio regionuose, sprendžiant bendras problemas ir iššūkius, bei skatinant bendradarbiavimą tarp kaimyninių tautų. Pagal šią Programą ne pelno siekiančios organizacijos iš Lietuvos ir Lenkijos pasienio regionų kartu su partneriais iš Kaliningrado srities įgyvendina bendrus projektus, kuriuos iš dalies finansuoja ES. The Lithuania-Poland-Russia European Neighbourhood and Partnership Instrument Cross-border Cooperation Programme 2007-2013 aims at promoting economic and social development on both sides of the EU-Russian border, addressing common challenges and problems and promoting people to people co-operation. Under the Programme, legal non-profit entities from the Lithuanian and Polish border regions and the entire Kaliningrad oblast implement joint projects co-financed by the EU. Europos Sąjunga yra sudaryta iš 28 valstybių narių, kurios nusprendė palaipsniui suvienyti savo žinias, išteklius ir likimus. Per 50 plėtros metų jos kartu sukūrė stabilumo, demokratijos ir tvarios plėtros zoną, tuo pačiu išlaikydamos kultūrų įvairovę, toleranciją ir asmens laisves. The European Union is made up of 28 Member States who have decided to gradually link together their know-how, resources and destinies. Together, during a period of enlargement of 50 years, they have built a zone of stability, democracy and sustainable development whilst maintaining cultural diversity, tolerance and individual freedoms. Europos Sąjunga yra įsipareigojusi dalintis savo pasiekimais ir savo vertybėmis su šalimis ir tautomis už savo ribų. The European Union is committed to sharing its achievements and its values with countries and peoples beyond its borders. Šis leidinys parengtas panaudojant Europos Sąjungos paramą pagal 2007-2013 m. Europos kaimynystės ir part-nerystės priemonės Lietuvos, Lenkijos ir Rusijos bendradarbiavimo per sieną programą. Už jo turinį, kuris jokiomis aplinkybėmis neatspindi Europos Sąjungos pozicijos, atsako Klaipėdos kultūrų komunikacijų centras. This publication has been produced with the assistance of the European Union under the Lithuania-Poland-Russia ENPI Cross-border Cooperation Programme 2007-2013. The contents of this publication are the sole responsibility of Klaipeda Culture Communication Centre and can in no way be taken to reflect the views of the European Union. Valstybinio šiuolaikinio meno centro Baltijos filialas Biuras: Dmitri Donskoy g. 7/11, 606 kab., Kaliningradas, 236022 Rusija Parodų salė: „Kronprinz“ kareivinių mansarda (įėjimas nr. 6, 4 a.), Litovsky val 38, Kaliningradas, 236022 Rusija The Baltic Branch of the National Centre for Contemporary Arts Office: room 606, 7/11 Dmitri Donskoy st., Kaliningrad, 236022 Russia Exhibition hall: Attic of „Kronprinz“ Barracks (entrance No.6, 4th floor), 38 Litovsky val, Kaliningrad, 236022 Russia Tel.: +7 (4012) 60-43-32 Faks.: +7 (4012) 60-43-26 El. p.: [email protected] www.ncca.ru/kaliningrad Tel.: +7 (4012) 60-43-32 Fax: +7 (4012) 60-43-26 Email: [email protected] www.ncca.ru/kaliningrad Jelena Cvetajeva, VŠMC BF direktorė Julija Bardun, „Close Stranger“ projekto koordinatorė Elena Tsvetaeva, BB NCCA Director Yulia Bardoun, “Close Stranger” Project Coordinator ISBN 978-9986-588-44-3 114 114
Similar documents
4/ 2005 ketvirtinis leidinys pokalbiai apie meną Dėmesio: John
Richard Wright, Be pavadinimo figûra I, 2002